ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року
м. Київ

справа № 991/12302/25
провадження № 61-2116св26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (судді-доповідача), Петрова Є. В., Пророка В. В., 

учасники справи:
позивач - держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури,
відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2025 року, постановлену колегією у складі суддів Шкодіної Я. В., Задорожної Л. І., Ткаченка О. В., та постанову Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 січня 2026 року, ухвалену колегією у складі суддів Глотова М. С., Никифорова А. С., Панаіда І. В., 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

1. У листопаді 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла заява прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) Слабковської О. О. про забезпечення майбутнього позову до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та стягнення їх вартості та доходу, отриманого від продажу необґрунтованого активу, в дохід держави на загальну суму 8 541 090, 07 грн.

2. Заява обґрунтована тим, що під час реалізації представницьких повноважень САП на підставі статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини п`ятої статті 290 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено відомості, що свідчать про набуття у 2023 році необґрунтованих активів депутатом Славутської міської ради Хмельницької області ОСОБА_1. У зв`язку з цим позивач має намір звернутися до суду з позовом про визнання необґрунтованими частини активів ОСОБА_1 на загальну суму 8 041 090,07 грн, а саме: частину квартири, загальною площею 168,6 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (на суму 2 584 200,00 грн); частину автомобіля марки та моделі «PORSCHE CAYENNE», 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 (на суму 2 321 890,07 грн); частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Міратер» (далі - ТОВ «Міратер» (у грошовому виразі на суму 3 135 000,00 грн). Позивач у позовній заяві проситиме стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави вартість зазначених активів на загальну суму 8 041 090,07 грн, з яких: вартість квартири - у розмірі 2 584 200,00 грн, вартість автомобіля - у розмірі 2 321 890,07 грн, вартість частки у статутному капіталі - у розмірі 3 135 000,00 грн, а також доходи, отримані від продажу необґрунтованого активу - автомобіля марки та моделі «PORSCHE CAYENNE», 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , у розмірі 500 000,00 грн. 

3. Прокурор у заяві про забезпечення позову зазначив, що зв`язок між вказаними активами та відповідачем є прямим, оскільки право власності на квартиру та автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_1 та він відповідно вказує ці активи у декларації за 2023 рік, а відповідно до даних Єдиного державного реєстру ОСОБА_1 був власником частки у статутному капіталі ТОВ «Міратер» розміром 3 135 000,00 грн у грошовому вираженні. З урахуванням відомостей раніше поданих декларацій за 2020-2022 роки розміру здійснених відповідачем безповоротних витрат у 2021-2022 роках, витрат на поповнення статутного капіталу ТОВ «Міратер» у 2020-2022 роках, придбання об`єктів нерухомості та автомобіля, у відповідача станом на 01 січня 2023 року не могло бути грошових коштів та заощаджень для набуття активів у 2023 році на суму 8 225 000,00 грн, що є ознакою необґрунтованих активів у розмірі 8 041 090,07 грн, за умови наявності (могло бути) у розпорядженні ОСОБА_1 на той час грошових коштів у сумі 183 909,93 грн.

4. Водночас, накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави на даний час є неможливим, оскільки вони, як і інші вказані у заяві об`єкти, відчуженні ОСОБА_1 , а саме: квартира на підставі договору дарування від 26 червня 2024 року перейшла у власність ОСОБА_2 ; автомобіль 15 березня 2024 року перереєстровано на ОСОБА_3 ; частка в статутному капіталі ТОВ «Міратер» на підставі акта приймання-передачі 24 серпня 2025 року ОСОБА_1 передана ОСОБА_4 (брату відповідача). Оскільки вказані обставини унеможливлюють накладення арешту саме на оспорювані активи, то позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на інші активи відповідача, а саме: житловий будинок садибного типу, загальною площею 307,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3073713356060); земельну ділянку з кадастровим номером 5624682000:01:032:0125, площею 0,105 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 753669056246); земельну ділянку з кадастровим номером 5624682000:01:032:0126, площею 0,105 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 701312556246); земельну ділянку з кадастровим номером 6810600000:01:003:1129, площею 0,0161 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3193581768106); транспортний засіб «RENAULT MIDLINER 4116», 2000 року випуску, № двиг. НОМЕР_2 , VIN номер НОМЕР_3 . 

5. Такий захід забезпечення позову буде найменш обтяжливим для відповідача та дозволить виконання частини позову в майбутньому (максимальна можлива вартість зазначеного майна - 7 501 228,36 грн). 

6. Також, враховуючи те, що відповідач має можливість у будь-який момент відчужити власні кошти, позов може бути забезпечений також шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , як в національній, так і в іноземній валюті, що міститься на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та які належать ОСОБА_1 у межах решти суми позовних вимог, а саме: 1 039 861,71 грн. 

7. Визначений захід забезпечення позову є адекватним, співмірним та логічно пов`язаним із предметом позову, що тим самим забезпечить виконання рішення суду (у випадку задоволення позову) та досягне мети забезпечення. При цьому, таке накладення арешту суттєво не вплине на права відповідача, оскільки останній матиме можливість використовувати майно протягом дії заходів забезпечення позову.

8. Враховуючи наведені обставини, позивач просив суд накласти арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_1 , а саме:

- житловий будинок садибного типу, загальною площею 307,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3073713356060);
- земельну ділянку з кадастровим номером 5624682000:01:032:0125, площею 0,105 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 753669056246);
- земельну ділянку з кадастровим номером 5624682000:01:032:0126, площею 0,105 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 701312556246);
- земельну ділянку з кадастровим номером 6810600000:01:003:1129, площею 0,0161 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3193581768106);
- транспортний засіб «RENAULT MIDLINER 4116», 2000 року випуску, № двиг. НОМЕР_2 , VIN номер НОМЕР_3 ;
- грошові кошти як в національній валюті, так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ОСОБА_1 , у межах частини позовних вимог на суму 1 039 861,71 грн (а. с. 18, 19). 

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 

9. Вищий антикорупційний суд ухвалою від 28 листопада 2025 року заяву про забезпечення позову задовольнив частково. Наклав арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), а саме:
- житловий будинок садибного типу, загальною площею 307,9 кв. м., розташований за адресою:  АДРЕСА_2  (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3073713356060);
- земельну ділянку з кадастровим номером 5624682000:01:032:0125, площею 0,105 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 753669056246);
- земельну ділянку з кадастровим номером 5624682000:01:032:0126, площею 0,105 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 701312556246);
- земельну ділянку з кадастровим номером 6810600000:01:003:1129, площею 0,0161 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3193581768106);
- транспортний засіб «RENAULT MIDLINER 4116», 2000 року випуску, № двиг. НОМЕР_2 , VIN номер НОМЕР_3 .
В решті вимог заяви відмовив. Зазначив, що арешт накладається без заборони користування майном (т. 1 а. с. 135-138).

10. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заходи забезпечення позову є розумними та адекватними, а також такими, що застосовані в такий спосіб, який не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та гарантує ефективність судового захисту в разі задоволення майбутнього позову та не спричинить суттєвого порушення прав свобод та інтересів будь-яких осіб, оскільки прокурором не ставиться питання про позбавлення права відповідача чи інших осіб користуватися майном.

11. Водночас, що стосується вимог прокурора в частині забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті ОСОБА_1 після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми 1 039 861,71 грн, то оскільки такі рахунки прокурором у заяві не конкретизовані (номер рахунку, установа банку, де він відкритий), не доведена наявність на таких рахунках на час звернення із заявою до суду необхідної суми грошових коштів, яка, за версією прокурора, підлягає арешту, а також, враховуючи те, що арешту може підлягати майно, яке є в наявності, а не абстрактне поняття про нього (кошти на рахунках, що можуть бути відкритті відповідачем), у зв`язку із чим вказаний спосіб забезпечення позову не здатен забезпечити збалансованість інтересів сторін, а отже задоволенню не підлягає.

12. Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду постановою від 20 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Таборовець А. П., залишила без задоволення, ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2025 року - без змін (т. 1 а. с. 260). 

13. Суд апеляційної інстанції в постанові від 20 січня 2026 року відхилив доводи апеляційної скарги щодо необхідності сплати позивачем судового збору під час подання заяви про забезпечення позову, оскільки визначення необхідності сплати судового збору за забезпечення позову в справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави у ситуації, коли подання відповідного позову не передбачає сплати судового збору, може унеможливити належне відправлення правосуддя у цій категорії справ, нівелювавши ідею законодавця, закладену в пункті 15 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою правило щодо не справляння судового збору за подання позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави поширюється також на заяву про забезпечення позову, з якою звертається позивач у цій категорії справ до подання відповідного позову.

14. Щодо доводів апеляційної скарги про порушення при авторозподілі справи, то цей довід не стосується вирішення питання забезпечення позову, оскільки не доведено порушення відповідного порядку під час розподілу заяви про забезпечення позову, а суддю відведено через порушення при розподілі справи за позовом. 

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 

15. 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Таборовець А. П., через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2025 року та постанову Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 січня 2026 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

16. Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 10 червня 2025 року № 1 визначено постійну колегію у складі суддів Шкодіна Я. В. , Задорожної Л. І., Федорова О. В. та резервних суддів до цієї постійної колегії - суддів Крикливу Т. Г., Ткаченка О. В., Чернову О. В. для розгляду справ, зокрема, про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. 

17. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27 листопада 2025 року для розгляду заяви про забезпечення позову було визначено суддю-доповідача Шкодіна Я. В. , суддів - Задорожну Л. І. та Ткаченка О. В., із посиланням на підставу виключення з розподілу судді Федорова О. В. - відсутня спеціалізація. 

18. Водночас рішення про припинення спеціалізації з розгляду справ про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, а також інших заяв, матеріалів, що підлягають розгляду Вищим антикорупційним судом в порядку цивільного судочинства судді Вищого антикорупційного суду Федорова О. В. відсутнє. 

19. Таким чином станом на 27 листопада 2025 року - дату автоматизованого розподілу справи № 991/12302/25 (провадження № 2-з/991/42/25) за заявою держави України в особі прокурора САП Слобковської О. О. про забезпечення позову суддя Федоров О. В. входив до постійної колегії з розгляду справ про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, а також інших заяв, матеріалів, що підлягають розгляду Вищим антикорупційним судом в порядку цивільного судочинства, хоча за відомостями звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями від 27 листопада 2025 року у судді Федорова О. В. відсутня спеціалізація, тоді як рішення щодо цього зборами суддів Вищого спеціалізованого суду не приймалося. 

20. Також заявник зазначив, що за наслідками розгляду заяви про самовідвід судом постановлено ухвалу від 08 січня 2026 року у справі № 991/12302/25 про задоволення заяви судді Ткаченка О. В. про самовідвід від участі у цивільній справі № 991/12302/25 (провадження № 2/991/44/25) за позовом держави Україна в особі прокурора Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

21. 11 березня 2026 року прокурор САП Слабковська О. О. через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Таборовець А. П., залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 

22. Сторона позивача відзив мотивувала тим, що наведені у касаційній скарзі доводи про порушення авторозподілу під час включення до складу колегії із розгляду заяви про забезпечення позову судді Ткаченка О. В. є безпідставними, оскільки вказаного суддю визначено як резервного до постійної колегії. 

23. У справі не встановлено обставин втручання в роботу цієї системи, внесення до неї неправдивих відомостей, маніпулювань та інших дій з інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду. 

24. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суди з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема у зв`язку із відчуженням відповідачем на час подання заяви про забезпечення позову більшості нерухомого майна та транспортних засобів і ризиком відчуження інших об`єктів. 

25. Таким чином, застосування заходу забезпечення позову у вигляді арешту є обґрунтованим, співмірним, відповідає предмету позову та не спричинить шкоди правам та інтересам відповідача. 
Провадження у суді касаційної інстанції

26. Верховний Суд ухвалою від 26 лютого 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Таборовець А. П., на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2025 року та постанову Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 січня 2026 року, витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

27. У березні 2026 року матеріали цивільної справи № 991/12302/25 надійшли до Верховного Суду. 

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

28. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що рішенням першої сесії VIII скликання Славутської міської ради Хмельницької області від 12 листопада 2020 року №1-1/2020 «Про підсумки виборів Славутського міського голови та депутатів Славутської міської ради 25 жовтня 2020 року» взято до відома постанову Славутської міської територіальної виборчої комісії Шепетівського району Хмельницької області від 12 листопада 2020 року «Про реєстрацію депутатів Славутської міської ради Шепетівського району Хмельницької області», відповідно до якої одним із обраних депутатів Славутської міської ради VIII скликання є ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 50-55). 

29. 28 грудня 2020 року між ОСОБА_7 (підрядчик-забудовник) та ОСОБА_1 (замовник) укладено письмовий договір № 26 на спільне будівництво десятиповерхового житлового будинку, згідно з умовами якого підрядчик-забудовник зобов`язується побудувати квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 168,6 кв. м, будівництво якої фінансує замовник. На підставі акта прийому-передачі об`єкту нерухомого майна від 14 лютого 2023 року № 11 ОСОБА_7 передала ОСОБА_1 , а останній прийняв та повністю розрахувався за вказану квартиру. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14 лютого 2023 року проведена державна реєстрація об`єкта нерухомого майна (вказаної квартири) та 16 лютого 2023 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 84). 

30. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 придбав автомобіль «PORSCHE CAYENNE», 2022 року випуску, VIN - код: НОМЕР_1 , вартістю 2 500 000,00 грн, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та № НОМЕР_5 з державним номерним знаком НОМЕР_6 . Перереєстрація цього автомобіля за ОСОБА_1 здійснена на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31 серпня 2023 року № 6141/2023/4025531, укладеного з ОСОБА_8 . 

31. Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним засновником, кінцевим бенефіціарним власником і директором ТОВ «Міратер» на час набуття активу, тобто здійснення внесків до статутного капіталу товариства, був ОСОБА_1 . Протягом 2023 року суб`єкт декларування вніс до статутного капіталу ТОВ «Міратер» грошові кошти у загальному розмірі 3 135 000,00 грн, які є номінальною вартістю частки ОСОБА_1 , який є єдиним учасником такого товариства. 

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

32. Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

33. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

34. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

35. Згідно з пунктом 1-1 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

36. У заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, мають бути наведені у достатньому обсязі дані, які дають змогу вважати активи необґрунтованими, а у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на інші активи відповідача, які відповідають вартості активів, які є предметом спору, - також обґрунтування неможливості накладення арешту саме на оспорювані активи. Якщо у такій заяві про забезпечення позову порушується питання про її розгляд без повідомлення відповідача, у ній також має бути наведено належне обґрунтування такої необхідності (частина третя статті 151 ЦПК України).

37. Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

38. Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

39. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

40. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

41. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 вказано, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо за його застосування забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

42. У справі, що переглядається у касаційному порядку, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення позову, cуди попередніх інстанцій встановили, що наведені стороною позивача доводи та надані докази свідчать про те, що сумарний дохід і заощадження ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року не дозволяли набути йому у власність частину квартири, загальною площею 168,6 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (на суму 2 584 200,00 грн); частину автомобіля марки та моделі «PORSCHE CAYENNE», 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 (на суму 2 321 890,07 грн); частку у статутному капіталі ТОВ «Міратер» (у грошовому виразі на суму 3 135 000,00 грн), тому вартість цього майна може бути предметом майбутнього позову про визнання активів необґрунтованими.

43. Ураховуючи те, що ОСОБА_1 як депутат Славутської міської ради Хмельницької області є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, тобто обізнаний з положеннями антикорупційного законодавства, а також зважаючи на факт продажу майна, яке може бути предметом майбутнього позову про визнання активів необґрунтованими (після початку збору доказів щодо набуття відповідачами необґрунтованих активів), суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив правильний висновок про те, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що відповідач протягом судового розгляду може відчужити належне йому майно та інші активи, що відповідають вартості необґрунтованих активів, у зв`язку із чим обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову. 

44. Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена неповноважним складом суду з підстав порушення автоматизованого розподілу справ між суддями, з огляду на таке. 

45. Чинне процесуальне законодавство не надає визначення терміну «неповноважний склад суду», однак неповноважним склад суду можна вважати якщо: 1) справу розглянуто з порушенням правил підсудності; 2) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді строк повноважень якого закінчився; 3) справу розглянуто і вирішено особою яка не є суддею цього суду або за її участі 4) справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; 5) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; 6) справу яку належить розглядати колегіально розглянуто і вирішено суддею одноособово.

46. Встановлено, що 27 листопада 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла заява держави Україна в особі прокурора САП Слабковської О. О. про забезпечення майбутнього позову до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та стягнення їх в дохід держави (т. 1 а. с. 2-19).

47. Для розгляду вказаної заяви згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2025 року було визначено суддю-доповідача Шкодіна Я. В., суддів - Задорожну Л. І. та Ткаченка О. В., із посиланням на підставу виключення з розподілу, зокрема судді Федорова О. В. - відсутня спеціалізація (т. 1 а. с. 121, 122). 

48. З відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Вищий антикорупційний суд ухвалою від 08 січня 2026 року у справі № 991/12302/25 заяву судді Ткаченка О. В. про самовідвід від участі у цивільній справі № 991/12302/25 (провадження № 2/991/44/25) за позовом держави Україна в особі прокурора САП Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави задовольнив.

49. Зі змісту зазначеного судового рішення встановлено, що згідно з рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 10 червня 2025 року № 1 «Про визначення спеціалізації та затвердження персональних складів постійних колегій суддів» визначено постійну колегію у складі суддів Шкодіна Я. В., Задорожної Л. І., Федорова О. В. та резервних суддів до цієї постійної колегії - суддів Крикливу Т. Г., Ткаченка О. В., Чернову О. В. для розгляду справ, зокрема, про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, а також інших заяв, матеріалів, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

50. Рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 20 листопада 2025 року № 3 «Про обрання слідчого судді та затвердження складів колегій суддів» суддю Федорова О. В. обрано для здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, із встановленням йому спеціалізації «слідчий суддя» з 01 грудня 2025 року по 30 листопада 2026 року та визначено у цей період здійснювати йому виключно розподіл клопотань, скарг та інших матеріалів, розгляд яких, згідно з кримінальним процесуальним законодавством України, віднесено до компетенції слідчих суддів, а також заяв про відвід (самовідвід) слідчого судді.

51. Також зазначеним рішенням від 20 листопада 2025 року № 3 затверджено та введено в дію з 01 грудня 2025 року нові персональні склади постійних колегій суддів Вищого антикорупційного суду та резервних суддів постійних колегій суддів. Персональним складом постійної колегії суддів Вищого антикорупційного суду та резервними суддями постійної колегії для розгляду справ, зокрема, про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, а також інших заяв, матеріалів, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, визначено суддю-доповідача Шкодіна Я. В., членів колегії - суддів Задорожну Л. І. та Крикливого В. В., резервні судді постійної колегії - Ткаченко О. В., Чернова О. В., Литвинко Т. В.

52. Підпунктом 6.12 пункту 6 Засад використання автоматизованої системи докуметообігу Вищого антикорупційного суду, затвердженого рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 25 березня 2025 року № 3 (далі - Засади), передбачено, що не розподіляються судді судові справи, які надійшли за два місяці до набуття суддею повноважень слідчого судді.

53. За правилами підпункту 12.12 пункту 12 Засад передача судової справи раніше визначеному слідчому судді, судді-доповідачу, колегії суддів проводиться шляхом автоматизованого розподілу щодо позовних заяв, які надійшли після подання до суду заяви про забезпечення позову або доказів, у цивільних та адміністративних справах за умови наявності у раніше визначених суддів відповідної спеціалізації на момент надходження таких позовних заяв.

54. 04 грудня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла позовна заява держави Україна в особі прокурора САП Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, яку згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04 грудня 2025 року передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді Шкодіна Я. В., суддів Задорожної Л. І. та Ткаченка О. В.

55. Вирішуючи питання про самовідвід судді Ткаченка О. В., колегія суддів Вищого антикорупційного суд виходила із того, що суддя Ткаченко О. В. відповідно до рішення зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 20 листопада 2025 року № 3 не входив до складу постійної колегії суддів, яка згідно з вимогами статті 33 ЦПК України має здійснювати розгляд позовної заяви держави Україна в особі прокурора Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, що надійшла до суду 04 грудня 2025 року, що свідчить про порушення порядку визначення судді для розгляду справи та відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 ЦПК України є підставою для відводу (самовідводу) судді.

56. Тобто, суддя Ткаченко О. В. був включений до складу колегії суддів для розгляду справи № 991/12302/25 (провадження № 2/991/44/25) за позовом держави Україна в особі прокурора САП Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з тих підстав, що він здійснював розгляд заяви про забезпечення позову, поданої до пред`явлення майбутнього позову, що відповідає вимогам підпункту 12.12 пункту 12 Засад. 

57. Станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову (27 листопада 2025 року) суддя Ткаченко О. В. рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 10 червня 2025 року № 1 був обраний резервним суддею до постійної колегії у складі суддів Шкодіна Я. В. , Задорожної Л. І., Федорова О. В.

58. Враховуючи те, що суддя Федоров О. В. рішенням зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 20 листопада 2025 року № 3 обраний для здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, із встановленням йому спеціалізації «слідчий суддя» з 01 грудня 2025 року по 30 листопада 2026 року, тоді як підпунктом 6.12 пункту 6 Засад передбачено заборону розподілу судді судових справ, які надійшли за два місяці до набуття суддею повноважень слідчого судді, тому станом на 27 листопада 2025 року суддя Федоров О. В. не міг входити до складу постійної колегії суддів для розгляду заяви про забезпечення позову. З цих підстав автоматизованою системою розподілу судової справи між суддями 27 листопада 2025 року для розгляду заяви про забезпечення позову було визначено резервного суддю Ткаченка О. В., із посиланням на підставу виключення з розподілу судді Федорова О. В. - відсутня спеціалізація. 

59. У подальшому рішенням від 20 листопада 2025 року № 3 затверджено та введено в дію з 01 грудня 2025 року персональним складом постійної колегії суддів Вищого антикорупційного суду та резервними суддями постійної колегії для розгляду справ, зокрема, про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, а також інших заяв, матеріалів, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, визначено суддю-доповідача Шкодіна Я. В., членів колегії - суддів Задорожну Л. І. та Крикливого В. В., резервні судді постійної колегії - Ткаченко О. В., Чернова О. В., Литвинко Т. В.

60. Отже, станом на момент надходження позовної заяви держави Україна в особі прокурора САП Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (04 грудня 2025 року) суддя Федоров О. В. був виключений із складу постійної колегії суддів для розгляду справ про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, натомість до її складу згідно з рішенням від 20 листопада 2025 року № 3 з 01 грудня 2025 року був включений суддя Крикливий В. В.

61. Оскільки станом на 04 грудня 2025 року до складу постійної колегії суддів входили суддя-доповідач Шкодіна Я. В., члени колегії - судді Задорожну Л. І. та Крикливого В. В., тоді як суддя Ткаченко О. В. був обраний резервним суддею до цієї колегії суддів, то із цих підстав останньому було задоволено заяву про самовідвід від участі у розгляді справи № 991/12302/25 (провадження № 2/991/44/25) за позовом держави Україна в особі прокурора САП Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. 

62. З відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що після відведення судді Ткаченка О. В. від участі у розгляді справи (08 січня 2026 року) усі подальші судові рішення ухвалювалися постійної колегії суддів у складі судді-доповідача Шкодіна Я. В., членів колегії - суддів Задорожної Л. І. та Крикливого В. В.

63. Враховуючи наведене, резервний суддя Ткаченко О. В. брав участь в ухвалені оскаржуваної ухвали Вищого спеціалізованого суду від 27 листопада 2025 року про забезпечення позову з тих підстав, що суддя Федоров О. В., який входив до складу постійної колегії суддів, був обраний слідчим суддею, а тому відсутні підстав вважати, що оскаржуване судове рішення ухвалене неповноважним складом суду. Факт того, що 08 січня 2026 року суддя Ткаченко О. В. був відведений від участі у розгляді справи за позовом держави Україна в особі прокурора Слабковської О. О. до ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (позовна заява надійшла до суду 04 грудня 2025 року) не спростовують наведеного, а пов`язано із тим, що з 01 грудня 2025 року було введено в дію новий склад постійної колегії суддів, у яку замість судді Федорова О. В. був включений суддя Крикливий В. В. 

64. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

65. Касаційний суд з урахуванням частини першої статті 400 ЦПК України переглянув у касаційному порядку оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.

66. Підстав для виходу за межі доводів касаційної скарги судом касаційної інстанції не встановлено.

67. Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення -без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
68. Доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Щодо судових витрат

69. Оскільки суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2025 року та постанову Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров 

В. В. Пророк