ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року     м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Черкеза А.М. на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 04.05.2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 04 травня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
Згідно постанови суду, 13.04.2026 року о 01.13 год. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Роменській, 1, керував автомобілем марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП. 
На вказану постанову суду адвокат Черкез А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Апелянт, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, вказував, що матеріали справи не містять підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковим для складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зазначав, що в матеріалах справи відсутній відеозапис руху автомобіля по вул. Руській, про що стверджували працівники поліції. Навпаки, на відеозаписах 
ЄУНСС 715/23831/26 НП 33/822/208/26 головуючий у 1 інстанції Вольська-Тонієвич О.В.
зображено, що автомобіль перебував на паркомісці біля будинку сім`ї 
ОСОБА_1 , двигун не працював. ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що перебуває біля свого будинку та йде відпочивати, автомобілем не керував.
Також в суді свідок ОСОБА_2 пояснював, що після спільного вечора він також перебував в автомобілі ОСОБА_3 та очікував приїзду дружини.  Звертає увагу, що суд першої інстанції фактично ототожнив право працівників поліції здійснювати перевірку під час комендантської години, із автоматичним підтвердженням факту керування транспортним засобом. 
Адвокати Черкез А.М., Мар`ян І.С. та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. До початку судового розгляду від адвоката Черкеза А.М. надійшло клопотання про розгляд провадження за його відсутності. Від інших учасників судового провадження клопотань та заяв про перенесення розгляду справи не надходило. 
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №639276 від 13.04.2026 року вбачається, що в цей день о 01.13 год. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Роменській, 1, керував автомобілем марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Зазначений протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом, в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в ньому чітко викладено суть правопорушення, а тому він є належним і допустимим доказом у справі.
З відеофайлів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що службовий автомобіль поліцейських заїхав на територію АЗС, де біля заправної колонки стояв автомобіль «Audi». 
Виїхавши з АЗС, автомобіль поліцейських рухався за цим транспортним засобом, який знаходився в зоні візуального спостереження поліцейських та зупинився біля воріт приватного будинку. 
Підійшовши до машини, поліцейські побачили, що за його кермом перебуває, як було встановлено, ОСОБА_1 . Повідомивши водієві про порушення комендантської години, працівник поліції висловив вимогу надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Водій повідомив, що він знаходиться біля свого помешкання, а тому не буде пред`являти документи. 
Також водієві було повідомлено про те, що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які неодноразово було озвучено водієві. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в закладі охорони здоров`я водій повідомив, що не керує автомобілем. 
На неодноразові пропозиції щодо проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі водій словесно не відмовлявся, однак, не сприяв проходженню такого огляду. 
Така поведінка водія ОСОБА_1 була розцінена поліцейськими, як відмова від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду відмовився (а.с. 3). 
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 13.04.2026 р. о 01.18 год. відмовився від проходження огляду в ЧОНД (а.с. 4).
Враховуючи наведене, вважаю, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведений зібраними в матеріалах справи доказами, що були досліджені судом. Оскільки ОСОБА_1 хоча словесно і не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак своїми діями не сприяв проходженню огляду, тому його дії були вірно розцінені поліцейськими як ухилення від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. 
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.
Порушень вимог закону, які б свідчили про незаконність прийнятого рішення та ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено. 
А тому в задоволенні апеляційної скарги адвоката Черкеза А.М. необхідно відмовити.
Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 266, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Черкеза А.М. відмовити, а постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 04 травня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя      В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя