ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 260/3147/24 пров. № А/857/12387/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Загреви М.С.,
представник позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 260/3147/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій,
суддя в 1-й інстанції – Плеханова З.Б.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення –м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2024 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі також відповідач) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 260/3147/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні виплати щомісячної грошової допомоги у розмірі 2000 грн. згідно ПКМУ №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області код ЄДРПОУ 20453063 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у розмірі 2000 грн. згідно ПКМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 липня 2021 року з врахуванням проведених виплат.

15 січня 2026 року від Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління юстиції України надійшла заява про зміну порядку і способу виконання рішення по справі №260/3147/24.
Заява обґрунтована тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 78347119 з виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/3147/24 від 26.06.2024 про: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у розмірі 2000 грн. згідно ПКМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 липня 2021 року з врахуванням проведених виплат.
Вказане виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 17.06.2025, якою надано боржнику 10-дениий строк для виконання судового рішення, копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам, як це передбачено ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження боржник листом від 25.06.2025 №1957/5-25 повідомив відділ примусового виконання рішень про те, що в добровільному порядку виконав перерахунок пенсії, згідно рішення суду по справі № 260/3147/24 та про те, що з 01.07.2024 виплата пенсії стягувачу здійснюється з урахуванням рішення суду.
Нарахована різниця в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) в розмірі 72000,00 грн. за період з 01.07.2021 по 30.06.2024 згідно розрахунку на доплату за пенсійною справою № 0701009436 облікована в електронній пенсійній справі стягувача та буде виплачено в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Після відкриття виконавчого провадження від боржника будь-яких письмових повідомлень про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду боржником не надходило, також боржник не повідомляв про вжиті заходи з метою виконання рішення суду в повному обсязі для виплати стягувачу заборгованості 72000,00 грн. На сьогоднішній день нарахована різниця в пенсії у розмірі 72000,00 грн. не виплачена у зв`язку з відсутністю у боржника необхідних грошових коштів.
16.12.2025 до відділу примусового виконання рішень від стягувача ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому стягувач наполягає на зверненні до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 22.05.2024 у справі № 260/3147/24.
Вказує, що застосування процесуального механізму, передбаченого статтею 378 частиною 3 абзацом 2 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення із боржника нарахованої суми 72000,00 грн. є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
Просить змінити спосіб виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 260/3147/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у розмірі 2000 грн. згідно ПКМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 липня 2021 року з врахуванням проведених виплат на «стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої та невиплаченої суми щомісячної грошової допомоги у розмірі 2000 грн. згідно ПКМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» за період з 01.07.2021 по 30.06.2024 у розмірі 72000,00 грн. (сімдесят дві тисячі гривень)».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління юстиції України про зміну порядку і способу виконання рішення по справі №260/3147/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржив Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із покликанням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.
У доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано вимоги частини третьої статті 378 КАС України, якими встановлюється імперативний критерій - змінити спосіб і порядок виконання рішення після двох місяців невиконання такого рішення.
Вказує, що суд не врахував положення статті 3 Закону № 4901-VI щодо особливостей виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, якою встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Просить ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року скасувати, та прийняти постанову, якою заяву про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №260/3147/24 задовольнити.

Сторони своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішення ЗОАС по справі № 260/3147/24 відповідач ГУ ПФУ в Закарпатській області погодився з рішення ЗОАС від 22.05.24 року , не оскаржував його, у зв`язку з чим рішення набуло законної сили 21.06.24 року.
25 червня 2025 року боржником на виконання Постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено лист, в якому зазначено, що на виконання вищевказаного рішення боржник здійснив перерахунок пенсії стягувача з 01 липня 2024 року, а різниця в розмірі 72 000 за період з 01.07.21 року по 30.06.2024 року облікована в електронній пенсійній справі стягувача та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Вказаний факт перерахунку і суму різниці стягувач не заперечує., однак у своїх запереченнях викладених 01.07.2025 року зазначає, що рішення суду не виконано в повному обсязі, боржник не виплатив стягувачу нараховану суму заборгованості 72000 грн., отже відповідно до вимог Закону України державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для його виконання у повному обсязі. 

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав, що заявником не надано доказів того, що існуючий порядок виконання рішення є неможливим, або що відповідач створює перешкоди для його виконання. Суд першої інстанції вказав, що заявник не позбавлений права на отримання коштів у встановленому законом порядку черговості. Таким чином, оскільки рішення суду фактично перебуває в процесі виконання у встановлений законодавством спосіб, а обставин, які б унеможливлювали його виконання чи істотно ускладнювали, судом не встановлено, підстави для задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення відсутні.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з такими та зазначає наступне.
Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
За змістом ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
19.12.2024 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21.11.2024 №4094-IX (далі - Закон №4094-IX), відповідно до якого у статті 378 КАС України частину третю доповнено абзацом другим такого змісту: Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Апеляційний суд враховує, що під встановленням способу або порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення. При цьому встановлення способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті, самого судового рішення.
Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується під час виконання судового рішення. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення дій боржником.
Для встановлення способу чи порядку виконання судового рішення обставиною, що перешкоджає його виконанню, є те, що в судовому рішенні не визначено способу та порядку виконання судового рішення.
Як слідує з матеріалів справи відповідач в межах своєї компетенції вчинив дії на виконання рішення суду у справі №260/3147/24 та не відмовляється виконувати рішення та виплатити різницю в пенсії за минулий час за період з 01.07.21 по 30.06.24 року у розмірі 72 000 грн. Зокрема, така заборгованість обліковується у електронній пенсійній справі стягувача та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Із матеріалів справи, заперечень пенсійного органу на заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення невиплата зумовлена виключно відсутністю необхідних бюджетних асигнувань, які мали б бути виділені з державного бюджету на цю мету. Оскільки виконання рішення суду у вказаній справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачу.
Одним із принципів бюджетної системи України, що визначений Бюджетним кодексом (далі БК України), є його збалансованість, виходячи з якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період (п.2 ч.1 ст.7 БК України).
Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.23 БК України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Із змісту ст.116 БК України слідує, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства (п.20 ч.1 згаданої статті).
Абзацом 2 п.7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління ПФ України № 21-2 від 31.08.2009р. (в редакції постанови № 35-1 від 09.12.2021р.) передбачено, що видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
З викладеного необхідно зробити висновок, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду та в порядку черговості.
Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень.
Постановою Кабінету Міністрів України №1152 від 17.09.2025 «Деякі питання бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік» затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік.
У бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік на видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 250 млн. грн..
Відповідно до п.25 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатки на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються за окремими напрямами у розрізі джерел їх виплати. Кабінету Міністрів України забезпечити визначення порядку виконання цієї норми.
Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025 (далі Порядок №821).
Порядком №821 визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування) (абзац 1 пункту 1).
Пунктами 5 та 6 Порядку №821 передбачено, що виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
При цьому, пункт 7 Порядку №821 передбачає, що для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Отже, виплата коштів, нарахованих на виконання судового рішення, залежить від отримання ГУ ПФ України в Закарпатській області коштів для фінансування відповідної виплати позивачу та проводиться відповідно до вимог зазначеного вище Порядку №821.

Таким чином, в межах наданої компетенції пенсійний орган вживає комплекс заходів для виконання рішення суду у справі №260/3147/24, а виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням, проводиться пенсійним органом відповідно до вимог Порядку №821 та за умови наявності відповідного бюджетного фінансування.
Фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення територіальним органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Суд зазначає, що виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волевиявлення територіального органу Пенсійного фонду України.
Оскільки виконання рішення суду у цій справі у розглядуваній частині щодо виплати нарахованих сум залежить виключно від бюджетного фінансування, то як вірно зазначив суд першої інстанції, його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачу.
Апеляційний суд також звертає увагу, що поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом. Зміна способу і порядку виконання рішення суду не передбачає зміну суті самого рішення суду.
Разом з тим, зміна способу і порядку виконання рішення суду в цій справі із зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на стягнення з відповідача на користь позивача виплати по пенсійній заборгованості призведе до зміни рішення суду по суті. Сума заборгованих коштів не була спірною до часу звернення з позовною заявою до суду.
Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були відсутніми достатні та належні підстави для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення в цій адміністративній справі на підставі ч.3 ст.378 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.
При цьому, враховуючи, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, безпідставними є аргументи заявника, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду від 22 травня 2024 року в адміністративній справі №260/3147/24.
Колегія суддів враховує, що позивач хоча і не задоволений існуючим способом виконання судового рішення в частині щодо виплати перерахованої пенсії за попередній (минулий) період, тобто не одразу всієї перерахованої суми, а за спеціальним порядком (механізмом), однак, така ситуація зумовлена відсутністю відповідних бюджетних призначень (фінансових можливостей) та в розумінні норм ч.3 ст.378 КАС України не свідчить про невиконання уповноваженим органом ПФУ судового рішення та не може бути безумовною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення перерахованих сум пенсії за минулий період.
При цьому, існуючий порядок (механізм) здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, який затверджений Кабінетом Міністрів України, є чинним і підлягає до застосування відносно позивача.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви позивача.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями ч.4 ст.229, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – залишити без задоволення.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 260/3147/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 12.05.26