ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року 
м. Чернівці
справа № 727/6012/25
провадження 822/529/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О., 
секретар судового засідання Скулеба А.І.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: Перший відділ Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Акціонерне товариство «Сенс Банк», 
апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 20 жовтня 2025 року,
головуючий у суді першої інстанції суддя Одовічен Я.В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Першого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , АТ «Сенс Банк» про визнання дій Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції незаконними, скасування акту та постанови державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Посилаються на те, що 07 жовтня 2024 року начальником Першого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотром Д.О. було винесено постанову про скасування постанови про передачу майна стягувачу, в рахунок погашення боргу від 20 лютого 2020 року та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу від 20 лютого 2020 року.
Підставою для скасування процесуальних документів зазначено постанову Верховного Суду по справі №727/2176/20 від 26 травня 2021 року, якою скасовано постанову державного виконавця про передачу майна стягувачу від 20 лютого 2020 року та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу від 20 лютого 2020 року.
Проте, постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 у справі №727/2176/20 акти державного виконавця скасовані не були, а вимоги скарги в частині скасування цих актів – залишено без розгляду.
Тобто, постанова начальника Першого відділу ДВС Західного МУМЮ від 07 жовтня 2024 року була винесена незаконно та всупереч постанові Верховного Суду.
Внаслідок помилкових дій начальника ВДВС 24 жовтня 2024 року державним виконавцем Першого відділу ДВС Західного МУМЮ Симоненко В.В. було винесено постанову про передачу майна та акт про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 , в рахунок погашення боргу.
Ці дії було вчинено у межах зведеного виконавчого провадження №58348554 від 11 лютого 2019 року.
На підставі винесених постанов та акту державного виконавця нерухоме майно, а саме: нежитлової будівлі літ.К, загальною площею 368, 90 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якої був ОСОБА_3 , перейшла у власність одного з п`яти стягувачів, ОСОБА_2 .
Вважає, що постанова про скасування процесуальних документів від 07 жовтня 2024 року винесена незаконно та підлягає скасуванню із одночасним скасуванням винесених постанов та акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 від 24 жовтня 2024 року.
Так, 20 лютого 2020 року державний виконавець Савка М.С. виніс постанову та склав акт про передачу стягувачеві ОСОБА_1 , у рахунок погашення боргу майна: нежитлової будівлі літ.К, загальною площею 368, 90 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якої був ОСОБА_3 .
Зазначені акти державного виконавця, з урахуванням постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року, залишились чинними, а отже начальник Першого відділу ДВС Західного МУМЮ від 07 жовтня 2024 року без будь-яких підстав 07 жовтня 2024 року виніс постанову, якою їх скасував.
Враховуючи, що заяву про бажання залишити за собою нереалізоване майно ОСОБА_1 вважала чинною, про скасовані постанови та акт про передачу нереалізованого майна державний виконавець її не повідомив, а тому право позивача, як стягувача, було грубо порушено передачею майна ОСОБА_2 .
Просила суд: визнати дії начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотра Д.О. щодо винесення 07 жовтня 2024 року постанови про скасування процесуального документу - незаконними; скасувати постанову начальника Першого відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства, юстиції Смотра Д. О. від 07 жовтня 2024 року про скасування процесуального документу; визнати дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Симоненко В. В. щодо винесення 24 жовтня 2024 року постанови та складання акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 , в рахунок погашення боргу - незаконними; скасувати постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Симоненко В.В. від 24 жовтня 2024 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 , в рахунок погашення боргу; скасувати акт державного виконавця Першого відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Симоненко Владислава Віталійовича від 24 жовтня 2024 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 , в рахунок погашення боргу; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серія та номер: 5127, виданий 25 жовтня 2024 року, видавник ПН Чернівецького МНО Войціховський А.В.; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв. м. , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ), яка була зареєстрована за ОСОБА_2 25 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Войціховським А. В. Чернівецького міського нотаріального округу
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 20 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії начальника Першого відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотра Д. О. щодо винесення 07 жовтня 2024 року постанови про скасування процесуального документу незаконними.
Скасовано постанову начальника Першого відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотра Д. О. №58348554 від 07 жовтня 2024 року.
Визнано дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Симоненко В. В. щодо винесення постанови «Про передачу майна стягувачеві» від 24 жовтня 2024 року та складання акту «Про передачу майна стягувачеві ОСОБА_2 » від 24 жовтня 2024 року, в рахунок погашення боргу, в межах зведеного виконавчого провадження №58348554 незаконними та скасовано їх.
Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлової будівлі літери К, загальною площею 368, 90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , що була проведена 25 жовтня 2024 року, на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серії та номер 5127, на нерухоме майно, яке було видано 25 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Войціховським А.В., реєстраційний номер нерухомого майна:1054597273101.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є стягувачем по зведеному виконавчому провадженню №58348554, оскаржуваними діями та постановою начальника Першого відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотра Д. О. від 07 жовтня 2024 року були порушені її права, як стягувача по зведеному виконавчому провадженню №58348554, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання його дій незаконними та скасування постанови від 07 жовтня 2024 року є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Зважаючи на те, що постанова та акт державного виконавця Савки М.С. від 20 лютого 2020 року про передачу майна стягувачу, у рахунок погашення боргу, якими передано стягувачу ОСОБА_1 , в рахунок погашення боргу нежитлової будівлі літ.К, загальною площею 368,90 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , після ухвалення постанови касаційною інстанцією 26 травня 2021 року залишились чинними, постанова від 07 жовтня 2024 року визнана судом незаконною, а тому як наслідок є незаконними та підлягають скасуванню постанова та акт державного виконавця Симоненка В.В. від 24 жовтня 2024 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 ..
У задоволенні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів суд відмовив, оскільки вказана вимога не є належним способом захисту. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги про визнання дії начальника Першого відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотра Д. О. щодо винесення 07 жовтня 2024 року постанови про скасування процесуального документу незаконними, скасування постанови начальника Першого відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотра Д. О. №58348554 від 07 жовтня 2024 року, визнання дій державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Симоненко В. В. щодо винесення постанови «Про передачу майна стягувачеві» від 24 жовтня 2024 року та складання акту «Про передачу майна стягувачеві ОСОБА_2 » від 24 жовтня 2024 року, в рахунок погашення боргу, в межах зведеного виконавчого провадження №58348554 незаконними – залишити без розгляду та у решті вимог відмовити. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позовні вимоги, що стосуються оскарження дій державного виконавця мають розглядатись в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а не в позовному провадженні, а тому підлягають залишенню без розгляду. Рішення суду першої інстанції винесено без повного і всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, із неправильним застосуванням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки нереалізоване майно, мало передаватись ОСОБА_2 , оскільки ним в порядку черговості першим було подано заяву про залишення за собою нереалізованого майна в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону України «Про виконавче провадження».
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Посилаються на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
На виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження № 58348554 з примусового виконання:- АСВП №41527640 з примусового виконання виконавчого листа №755/25319/13-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 30 жовтня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 185233,63 гривень.; - АСВП №45156793 з примусового виконання виконавчого листа №2-83, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 03 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 202944,05 гривень; - АСВП №45156138 з примусового виконання виконавчого листа №727/6924/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 02 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 168429,56 гривень; - АСВП №49836049 з примусового виконання виконавчого листа №727/7054/15-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці 10 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору 243,60 гривень; - АСВП №51256643 з примусового виконання виконавчого листа №720/1175/15-ц, виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 21.липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 530205,80 гривень; - АСВП №51107981 з примусового виконання виконавчого листа №720/1174/15-ц, виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 21липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 740525,80 гривень.
20 жовтня 2014 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції надійшла заява ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2012 року № 2-2691 про стягнення з ОСОБА_3 боргу у сумі 164979 гривень, судових витрат 1650 гривень та 120 гривень витрат ІТЗ, на підставі чого державним виконавцем 21жовтня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
20 жовтня 2014 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції надійшла заява ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 боргу у сумі 200000 гривень, судових витрат 1700 гривень, витрат на проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 1 124,05 гривень та 120 гривень витрат ІТЗ, на підставі чого державним виконавцем 21жовтня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
23 травня 2016 року до відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21липня 2015 року № 720/1174/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 боргу у сумі 740525,80 гривень, на підставі чого 23 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Постановою державного виконавця від 25листопад 2014 року по зведеному виконавчому провадженню накладено арешт на все нерухоме майно боржника (номер запису про обтяження 7811591).
Актом опису й арешту майна від 05грудня 2014 року описано 1/2 частину нежитлової будівлі, загальною площею 368,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , про що він розписався в акті.
11грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову та призначено ОСОБА_7 експертом, суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для участі у виконавчому провадженні.
Згідно звіту № 457 від 09 грудня 2015 року про оцінку майна: вартість 1/2 частини нежитлової будівлі літ. К по АДРЕСА_1 - становить 556897 гривень без ПДВ.
23 грудня 2015 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про вартість арештованого майна.
20 січня 2016 року направлено заявку на реалізацію арештованого майна по зведеному виконавчому провадженню № 47634275.
Електронні торги з реалізації 1/2 частини нежитлової будівлі літер «К» по АДРЕСА_1 , що були призначені на 17 березня 2016 року, 13квітня 2016 року, 17 травня 2016 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.
06 червня 2016 року сторонам виконавчого провадження направлено листа з пропозицією вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалось на реалізацію. Підписи на листі свідчать про отримання даного листа представниками стягувачів. Так, ОСОБА_8 , представник ОСОБА_5 , отримала листа 07 червня 2016 року, ОСОБА_9 , представник ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , отримав листа 08 червня 2016 року, ОСОБА_10 , представник ОСОБА_1 , отримала листа 10 червня 2016 року.
Листом від 14 червня 2016 року представник ОСОБА_10 , яка діє в інтересах стягувача ОСОБА_1 , письмово повідомила ЧМВДВС ГТУЮ, що стягувач ОСОБА_1 бажає отримати арештоване нерухоме майно 1/2 частину нежилого приміщення будівлі літера «К» за адресою АДРЕСА_1 , за початковою ціною 556 897, 00 гривень в якості погашення боргу по виконавчому листу № 720/1174/15-ц від 21 липня 2015 року Новоселицького районного суду Чернівецької області.
Листом, зареєстрованим 21 червня 2016 року, представник ОСОБА_9 , який діє в інтересах стягувачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , заявив про своє бажання залишити за його довірителями нереалізоване майно, 1/2 частину нежилого приміщення будівлі літера «К» за адресою АДРЕСА_1 , за початковою ціною 556897, 00 гривень.
Листом від 24 червня 2016 р. представник ОСОБА_9 , який діє в інтересах стягувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , заявив про своє бажання залишити за його довірителямим нереалізоване майно: 1/2 частину нежилого приміщення будівлі літера «К» за адресою АДРЕСА_1 , за початковою ціною 556897,00 грн. Зазначені заяви зареєстровані 30 червня 2016 року.
Згідно матеріалів зведеного виконавчого провадження, станом на 07 липня 2016 року інші стягувачі зведеного виконавчого провадження не заявляли про бажання залишити за собою вказане нереалізоване арештоване нерухоме майно, за початковою ціною - 556897,00 гривень.
11березня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вчинено договір про відступлення прав вимоги за виконавчим листом №2-1700/12 від 29 грудня 2013 року, виданим Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 168429,56 гривень.
Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Савка М.С. «Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу» від 25 квітня 2018 року передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок боргу за виконавчим листом №2-1700/12, виданим Шевченківським районним судом м.Чернівці 27 грудня 2013 року, нерухоме майно: 1/2 частину нежитлової будівлі приміщення літ.К по АДРЕСА_1 на суму 556897 гривень, що належить боржнику ОСОБА_3 
21 квітня 2018 року державним виконавцем складено акт про передачу майна ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу.
Вказані постанова та акт державного виконавця про передачу в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 оскаржувалися в судовому порядку боржником у зведеному виконавчому провадженні ОСОБА_3 та були скасовані постановою Чернівецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, яка набрала законної сили.
Зазначені обставини були встановлені постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі 727/2176/20, а тому суд на підставі ст.82 ЦПК України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню (а.с.29 –38).
20 лютого 2020 року державним виконавцем Савка М.С. було винесено постанову та складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, яким передав стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу нежитлової будівлі літ.К, загальною площею 368,90 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ).
Стягувач ОСОБА_2 із вказаними постановою та актом державного виконавця не погодився та оскаржив їх у судовому порядку.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25вересня 2020 року у справі №727/2176/20 скаргу ОСОБА_2 було задоволено та скасовано постанову та державний акт державного виконавця Савки М.С. від 20 лютого 2020 року про передачу стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу нежитлової будівлі літ.К, загальною площею 368,90 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ), яка належить боржнику ОСОБА_3 (а.с.16-22).
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 вересня 2020 року було скасовано та в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця та начальника Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – відмовлено.
Проте, постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі №727/2176/20 ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25вересня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15січня 2021 року у частині вимог скарги ОСОБА_2 про: визнання дій державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савки М. С. щодо винесення 20 лютого 2020 року постанови та складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, якими він передав стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу 1/2 нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв. м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ), яка належить боржнику ОСОБА_3 - неправомірними; скасування постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савки Максима Степановича від 20 лютого 2020 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, якою він передав стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу 1/2 нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ), яка належить боржнику ОСОБА_3 ; скасування акту державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савки Максима Степановича від 20 лютого 2020 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яким він передав стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу 1/2 нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ), яка належить боржнику ОСОБА_3 – скасовано, а вимоги скарги у цій частині - залишено без розгляду (а.с.29-38).
Постанова касаційної інстанції обґрунтована тим, що у справі, що переглядається, предметом скарги є дії та рішення державного виконавця щодо винесення постанови та складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Враховуючи, що вимоги скарги на дії державного виконавця щодо винесення постанови та складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу спрямовані на втрату чинності цих документів, які пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав. При цьому, ефективним способом захисту прав стягувача є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі інших стягувачів, боржника та державного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. Тому зазначені вимоги скарги мають вирішуватися в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, у зв`язку із цим скаргу в цій частині належить залишити без розгляду.
Отже, постанова та акт державного виконавця Савки М.С. від 20 лютого 2020 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, яким передано стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу нежитлової будівлі літ.К, загальною площею 368,90 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ) - залишились чинними.
Однак, постановою начальника відділу Першого відділу ДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смотра Д.О. про скасування процесуального документу від 07 жовтня 2024 року, прийнятою у межах зведеного виконавчого провадження №58348554, було скасовано постанову «Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу» від 20 лютого 2020 року та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20 лютого 2020 року, що видав ОСОБА_11 при примусовому виконанні ЗВП №58348554 від 11 лютого 2019 року про стягнення коштів з ОСОБА_3 (а.с.57). Оскаржувана постанова винесена на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та обґрунтована тим, що постановою Верховного суду №727/2176/20 від 26 травня 2021 року скасовано постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 20 лютого 2020 року та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 20 лютого 2020 року.
24 жовтня 2024 року державним виконавцем Симоненко В.В., у межах ЗВП № 58348554, було винесено постанову про передачу майна стягувачу, якою передано стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом наступне майно: 1/2 нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ), за початковою ринковою вартістю 556897 гривень, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с.63-65).
Тоді ж, 24 жовтня 2024 року державним виконавцем було складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та передано стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом наступне майно: 1/2 нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ), за початковою ринковою вартістю 556897 гривень, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с.66-68).
На підставі зазначених документів, ОСОБА_2 отримав свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серії та номеру 5127, на нерухоме майно: 1/2 нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 368,90 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було видано 25.10.2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Войціховським А.В., та 25 жовтня 2024 року зареєстрував своє право власності на об`єкт нерухомості, реєстраційний номер нерухомого майна:1054597273101 (а.с.217).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи допущені судом при розгляді цієї справи порушення норм процесуального, яке полягає в тому, що суд першої інстанції прийняв рішення про права та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, суд вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
У статті 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернена чи має бути звернена відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див.: пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20 (провадження № 61-2790св23) вказано, що «процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 та від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18».
Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь, чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2023 року у справі № 727/2176/20 (провадження № 61-2503св21) зазначено, що у вказаній справі, яка переглядається, предметом скарги є дії та рішення державного виконавця щодо винесення постанови та складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Враховуючи, що вимоги скарги на дії державного виконавця щодо винесення постанови та складання акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу спрямовані на втрату чинності цих документів, які пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав. При цьому, ефективним способом захисту прав стягувача є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі інших стягувачів, боржника та державного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. Тому зазначені вимоги скарги мають вирішуватися в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.
Як убачається з матеріалів справи предметом вказаного позову є визнання дій Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції незаконними, скасування акту та постанови державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Позов пред`явлено стягувачем ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та ОСОБА_2 ..
Однак, за обставин вказаної справи, відповідачами повинні бути стягувач ОСОБА_5 та боржник ОСОБА_3 .. Позивач ОСОБА_1 не заявляла клопотання про залучення вказаних осіб, в якості співвідповідачів, вказане питання судом не вирішувалось.
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі № 910/2392/22).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 203/3682/17, провадження № 14-318цс19, зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).
Висновок про доведеність чи недоведеність позову, підставність чи безпідставність позовних вимог має бути зроблений за участі у справі належних відповідачів.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 9 вересня 2020 року у справі №466/2931/15-ц. 
Незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 року та Верховний Суд виклав у постановах від 27 липня 2021 року у справі № 431/1397/20, від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 10 грудня 2019 року у справі 199/6524/18, від 03 серпня 2023 року у справі № 759/1587/21, від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19 року.
За таких обставин, слід відмовити в позові через неналежний суб`єктний склад.
Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги скарги на дії державного виконавця щодо винесення постанови та складання акту про передачу майна стягувачу, в рахунок погашення боргу, мають розглядатись в порядку судового контролю, за виконанням судових рішень, є помилковими, з врахуванням правової позиції, яку Верховний Суд виклав у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20 (провадження № 61-2790св23). 
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг
Відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.
Щодо розподілу судових витрат
Постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення (підпункту б пункту 4 частини 1статті 382 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір на рішення суду за результатами розгляду трьох позовних вимог у сумі 19254 гривні 25 копійок.
Враховуючи результати апеляційного перегляду справи, зокрема те, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір у розмірі 19254 гривні 25 копійок.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 20 жовтня 2025 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Акціонерне товариство «Сенс Банк» про визнання дій Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції незаконними, скасування акту та постанови державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19254 гривні 25 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Дата складання повної постанови – 02 червня 2026 року.
Головуючий М.І. Кулянда 
Судді: Н.К. Височанська
О.О. Одинак