Справа № 347/1084/26
Провадження № 2/347/881/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої – судді   Кіцули Ю.С.,
секретаря с/з    Сумарука І.П.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Космацької сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.
Представник ОСОБА_2 , що діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач народився і виріс в с.Космач Косівського району Івано-Франківської області. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження, яке видане Космацькою сільською радою 05 листопада 1992 року серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 у віці 52 років помер, про, що в книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області 21 березня 2005 року зроблено відповідний актовий запис про смерть №21 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 21.03.2005 року ).
Будь-якого заповідального розпорядження на належне йому нерухоме майно на випадок смерті батько ОСОБА_3 за життя не залишив.
Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно і у фактичне користування цим майном, зокрема: житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , вступив позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом. Мати ОСОБА_4 померла в 2014 році.
При цьому позивачем взято під охорону спадкове майно, обробляється земельна ділянка, здійснюються податкові і страхові платежі, проводиться поточний ремонт будинку і господарських споруд та господарство утримується в надежному технічному й санітарному стані.
26 лютого 2026 року через свого представника позивач звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало покійному спадкодавцю - батькові ОСОБА_3 , про що свідчить витяг із Спадкового реєстру №84672865 про реєстрацію спадкової справи №53/2026.
26 березня 2026 року постановою приватного нотаріуса Косівською районною нотаріального округу Івано-Франківської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця - батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії став той факт, що відсутні документи які б підтверджували право власності спадкодавця - батька ОСОБА_3 , який номер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документа про право власності спадкодавця на будинок позбавляє позивача можливості реалізувати своє право отримати спадщину за законом в повному обсязі.
У зв`язку з цим, представник позивача, просив суд, позов задовольнити, та ухвалити рішення, яким визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_3 а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.
Заяви, та клопотання учасників справи.
Позивач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, однак від представника надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги представник позивача підтримав в повному обсязі (а.с.35).
Відповідач Космацька сільська рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання, у якому просила проводити розгляд справи без участі їх представника. Щодо задоволення позову не заперечили (а.с.33-34). 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 05.05.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 11.06.2026 року.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Космач Косівського району Івано-Франківської області, та йому присвоєно РНОКПП (а.с.8-9).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований з 05.11.1992 року в АДРЕСА_2 (а.с.10).
Батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 21.03.2005 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).
Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу 26.02.2026 року, номер у спадковому реєстрі 75272672 (а.с.13).
Відповідно до копії Інформації з ДРРП на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.14).
Відповідно до довідки вихідний № 168/02-14 від 26.0.2026 року, спадкоємцем за законом що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).
Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Косівського РНО Тонюк М.М., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом на спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 , з підстав відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві (а.с.16).
Відповідно до копії технічного паспорта виготовленого 27.06.2026 року, щодо будинку житлового будинку в АДРЕСА_1 , житловий будинок 1980 року забудови (а.с. 17- 19).
Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 29.04.2026 року ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 99 325 гривень (а.с. 20).
Відповідно до довідки виданої Космацькою сільською радою вих. № 53/04-07.228/02.2-19 від 23.04.2026 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав та був зареєстрований у спадковому будинку 1980 року побудови, в АДРЕСА_1 . У фактичне управління спадковим майном, вступив ОСОБА_1 , 1992 року народження (а.с.22).
Відповідно до копії рішення Космацької сільської ради від 19.12.2024 року №237-9/2024 присвоєно адресний номер житловому будинку, розміщеному на земельній ділянці площею 0,7100 га, що належить ОСОБА_1 - будинок АДРЕСА_1 (а.с.23).
Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.
Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.
Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 що підтверджується копією постанови нотаріуса про відмову в вчиненні нотаріальної дії. Згідно технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок, який є об`єктом спадщини 1980 року забудови, та не підлягав державній реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя володів вищезазначеним майном, спадкоємець ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим його право підлягає захисту у судовому порядку.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст. ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до Космацької сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 11 червня 2026 року.

Суддя          Ю. С. Кіцула