ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2019/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.11.2025 року №032350033739 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: періоди роботи з 20.10.1998 по 17.05.2002 на території російської федерації, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1998 року; періоди навчання роботи з 01.09.1997 по 30.03.1999 рік на території російської федерації згідно диплома НОМЕР_2 від 30.03.1999 року; періоди догляду за дитиною, ОСОБА_2 з 19.10.1994 року по 19.10.1997 року, тобто до досягнення ним 3-річного віку; періоди догляду за дітьми, а саме ОСОБА_3 з 03.10.2000 по 03.10.2003 року та ОСОБА_4 з 19.07.2002 по 19.07.2003 року та здійснити призначення ОСОБА_1 з 11.11.2025 року пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2025 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує виховання дітей до шестирічного віку. Крім того, до страхового стажу не враховано: період навчання на території російської федерації згідно диплома НОМЕР_2 від 30.03.1999; періоди здійснення догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до сповнення 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження значиться прізвище матері — ОСОБА_5 , а документи про повну послідовну зміну прізвища заявниці в матеріалах справи відсутні; періоди здійснення догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_2 .. 19.07.2002 р., до сповнення 3-річного віку, оскільки відсутні документи передбачені п.11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 із змінами, свідоцтва про народження видані на території російської федерації.
Позивач вважає такі дії відповідача щодо не зарахування вищевказаних періодів роботи, навчання до страхового стажу протиправними, оскільки за правильність оформлення трудової книжки відповідає відділ кадрів підприємства, установи, організації, крім того відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, так як визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача ГУ УПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що оскільки до страхового стажу не зараховано періоди: навчання на території російської федерації згідно диплома НОМЕР_2 від 30.03.1999; здійснення догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до сповнення 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження значиться прізвище матері — ОСОБА_5 , а документи про повну послідовну зміну прізвища заявниці в матеріалах справи відсутні; періоди здійснення догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_2 .. 19.07.2002 р., до сповнення 3-річного віку, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У зв`язку із чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.
У відповіді на відзив представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.
Судом встановлено, що 11.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком, як матері, яка народила п`ятьох дітей та виховала їх до шестирічного віку, відповідно до ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
18.11.2025 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує виховання дітей до шестирічного віку. Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1998 до страхового стажу не враховано період роботи з 20.10.1998 по 17.05.2002 на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховуємо по 31.12.1991 (лист ПФУ №2800-030102-5/56080 від 27.12.2022 та лист Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023). 
Крім того, до страхового стажу не враховано період навчання на території російської федерації згідно диплома НОМЕР_2 від 30.03.1999.
До страхового стажу не враховано періоди здійснення догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до сповнення 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження значиться прізвище матері — ОСОБА_5 . Документи про повну послідовну зміну прізвища заявниці в матеріалах справи відсутні.
До страхового стажу не враховано періоди здійснення догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_2 .. 19.07.2002 р., до сповнення 3-річного віку. оскільки відсутні документи передбачені п.11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 із змінами, свідоцтва про народження видані на території російської федерації. 
З урахуванням вищенаведеного, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, як матері, яка народила п`ятьох дітей та виховала їх до шестирічного віку, відповідно до ст.115 Закону №1058, відмовлено у зв`язку відсутністю документа, що підтверджує виховання дітей до шестирічного віку та недостатньою кількістю страхового стажу.
Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів протиправними, позивач звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Згідно із преамбулою Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі – Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком. 
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Так, приписами статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.
Таким чином, трудова книжка має містити дані щодо факту перебування особи в трудових відносинах для підтвердження наявності трудового стажу та є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою Пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу періодів виховання дітей до шестирічного віку, навчання на території російської федерації, здійснення догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до сповнення 3-річного віку, періоду здійснення догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_2 .. 19.07.2002 р., до сповнення 3-річного віку, на що суд зазначає наступне.
Щодо не зарахування до страхового стажу Позивача періоду її роботи з 20.10.1998 по 17.05.2002 на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховано по 31.12.1991.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю п`ятьох дітей: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25 листопада 1994 р.; 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17 жовтня 2000 р.; 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 30 липня 2002 р.; 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 ; 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 .
З 20.10.1998 по 17.05.2002 рік ОСОБА_1 була працевлаштована бухгалтером з обліку матеріальних цінностей, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_8 від 20.10.1998.
В свою чергу, як зазначалося зі змісту рішення періоди не зараховані з 20.10.1998 по 17.05.2002 рік, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховано по 31.12.1991.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. 
Як передбачено частиною другою статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. 
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода). 
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). 
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. 
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. 
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. 
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. 
Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. 
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. 
Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди. 
Отже, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди. У силу положень статті 6 Угоди від 13.03.1992 призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. 
Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди від 13.03.1992, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації. 
Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірний період. Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України №639 від 24.06.2023.
При цьому варто враховувати, що 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві. Постанова набрала чинності 02.12.2022. 
Водночас, відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Отже, положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків. 
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі №345/9/17. 
Таким чином, посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ту обставину, що Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди. 
А тому суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 20.10.1998 по 17.05.2002 рік в російській федерації.
Крім того, на думку суду, угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного періоду навчання позивача з 01.09.1997 по 30.03.1999 рік згідно диплома НОМЕР_2 від 30.03.1999 року, оскільки вказана угода була чинною на період навчання позивача в російській федерації.
Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 періодів здійснення догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до сповнення 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження значиться прізвище матері — ОСОБА_5 , документи про повну послідовну зміну прізвища заявниці в матеріалах справи відсутні. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 . 
За час перебування в шлюбі у них народилася дитина: син – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25 листопада 1994 року. 
18 листопада 1997 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_9 від 18.11.1997 року. 
В подальшому, ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 . 
За час перебування в шлюбі у них народилися діти: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17 жовтня 2000 року; 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 30 липня 2002 року. 
20 березня 2006 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_10 від 03.03.2006 року. 
17 жовтня 2010 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_12 , який зареєстрований у Торчинській селищній раді Луцького району Волинської області, актовий запис №30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_11 від 17.10.2010 року. 
За час перебування в шлюбі у нас народилися діти:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 ; 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 . 
Документи, наявні в матеріалах справи, підтверджують зміну прізвища та те, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зарахований до страхового стажу позивача період здійснення догляду за дитиною, а саме за ОСОБА_2 з 19.10.1994 року по 19.10.1997 року, тобто до досягнення ним 3-річного віку.
Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 періодів здійснення догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_8 до досягнення 3 річного віку, оскільки відсутні документи передбачені п.11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 із змінами, свідоцтва про народження видані на території російської федерації. 
Як встановлено судом, за час перебування в шлюбі з ОСОБА_11 у позивачки народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17 жовтня 2000 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 30 липня 2002 року.
Згідно зі статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14 січня 1993 року, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. 
Статтею 7 даної Угоди встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі. 
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Отже, з аналізу наведеного вище слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; при призначенні пенсії за законодавством України враховується набутий стаж та заробіток (дохід), з якого сплачено відповідну суму страхового внеску.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди здійснення догляду за дітьми - ОСОБА_3 з 03.10.2000 по 03.10.2003 року та ОСОБА_4 з 19.07.2002 по 19.07.2003 року.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.11.2025 року №032350033739 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 20.10.1998 по 17.05.2002 на території російської федерації, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1998 року; періоди навчання роботи з 01.09.1997 по 30.03.1999 рік на території російської федерації згідно диплома НОМЕР_2 від 30.03.1999 року; періоди догляду за дитиною, ОСОБА_2 з 19.10.1994 року по 19.10.1997 року, тобто до досягнення ним 3-річного віку; періоди догляду за дітьми, а саме ОСОБА_3 з 03.10.2000 по 03.10.2003 року та ОСОБА_4 з 19.07.2002 по 19.07.2003 року.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову частково судові витрати стягуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 484,50 грн.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.11.2025 року №032350033739 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 20.10.1998 по 17.05.2002 на території російської федерації, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1998 року; періоди навчання роботи з 01.09.1997 по 30.03.1999 рік на території російської федерації згідно диплома НОМЕР_2 від 30.03.1999 року; періоди догляду за дитиною, ОСОБА_2 з 19.10.1994 року по 19.10.1997 року, тобто до досягнення ним 3-річного віку; періоди догляду за дітьми, а саме ОСОБА_3 з 03.10.2000 по 03.10.2003 року та ОСОБА_4 з 19.07.2002 по 19.07.2003 року.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 484 гривні 50 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_12 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, код ЄДРПОУ 20551088).

Суддя Ю.Ю. Сорока