Справа № 372/4775/25 
Провадження № 1-кп-135/26

В И Р О К
іменем України

12 травня 2026 року       Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 , 
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025116230000011 від 08.01.2025 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Новопетрівка Великоновосілківського району Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, який працює машиністом ПРАТ "ККПК", зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2024 року близько 14 годин 30 хвилин, перебуваючи біля будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Соснова 10, ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 діючи умисно, групою осіб, без попередньої змови між собою, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин в ході словесного конфлікту нанесли ОСОБА_7 чисельні удари руками в область лоба та потилиці.
Зокрема, ОСОБА_5 , перебуваючи спереду потерпілого, наніс не менше чотирьох ударів кулаками в область лоба. У той же час, ОСОБА_6 , перебуваючи позаду потерпілого, наніс не менше чотирьох ударів кулаками в область потилиці. 
В результаті умисних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та саден на обличчі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаного проступку не визнав повністю, проти цивільного позову заперечив повністю, показав, що у них із потерпілим складись неприязнені стосунки, вдень 09.12.2024 року вони з братом випадково біля будинку зустріли потерпілого, він вирішив підійти до останнього для розмови, підійшовши разом із братом він спитав у потерпілого чому він наговорює на його сім`ю, той заперечив, між ними розпочалася словесна сварка, він руками штовхнув потерпілого у груди, на що той також відповів поштовхом, брат теж штовхнув потерпілого, після чого їх розборонив сусід і вони розійшлися. Ні він, ні його брат ніяких ударів потерпілому не наносили, жодних тілесних ушкоджень на заподіювали. Не визнав будь-якої провини у конфлікті із потерпілим. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вказаного проступку не визнав повністю, проти цивільного позову заперечив повністю, показав, що у них із потерпілим складись неприязнені стосунки, вдень 09.12.2024 року вони з братом випадково біля будинку зустріли потерпілого, брат запропонував підійти до останнього для розмови, він погодився, підійшовши разом із братом ОСОБА_8 спитав у потерпілого чому він наговорює на їх сім`ю, той заперечив, між ними розпочалася словесна сварка, брат руками штовхнув потерпілого у груди, на що той також відповів поштовхом, після чого їх розборонив сусід і вони розійшлися. Ні він, ні його брат ніяких ударів потерпілому не наносили, жодних тілесних ушкоджень на заподіювали, він поштовхів чи інших застосувань сили до потерпілого взагалі не застосовував, лише стояв поруч. Не визнав будь-якої провини у конфлікті із потерпілим. 
Винуватість обох обвинувачених у вчиненні вказаного кримінального проступку повністю доведена показами потерпілого, свідка, письмовими доказами.
Так, потерпілий в судовому засіданні показав, що він є головою ОСББ, де проживають обвинувачені, у яких із мешканцями виникали конфлікти. Вдень у грудні 2024 року він перебував на вулиці біля будинку, коли обвинувачені підійшли до нього та одразу напали із кулаками. Валентин підійшов зправа, а ОСОБА_9 ззаду, нанесли йому приблизно по п`ять ударів кожен, ОСОБА_8 бив у лоб кулаками, а ОСОБА_9 – у потилицю. Припинили його бити лише коли підійшов свідок і зупинив обвинувачених. Раніше до цього ОСОБА_8 вже висловлював йому претензії щодо, начебто, обмовлювання його, що не відповідало дійсності. Після цього у лікарні пройшов обстеження, п`ять днів лікувався, втратив заробіток, потерпав від залякування та психологічних страждань, тому цивільний позов підтримав повністю.
Представник потерпілого цивільний позов підтримав, посилаючись на те, що обвинувачені не відшкодовували шкоду у добровільному порядку. 
Свідок ОСОБА_10 показав, що того дня у обідній час він перебував біля будинку по АДРЕСА_2 , побачив, як обвинувачені вийшли з під`їзду, підійшли до потерпілого та обидва почали його бити руками, він підбіг до них зі словами «хлопці, що ж ви робите», після чого обвинувачені пішли. У потерпілого він бачив гематоми на голові. Розмов він не чув, бо спочатку сидів у машині. Весь конфлікт тривав приблизно одну хвилину. Він бачив декілька ударів, точну кількість не пам`ятає. 
Винуватість обвинувачених у вчиненні вказаного кримінального проступку також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про злочин від 09.12.2024 року, яким підтверджується факт подання заяви до поліції у день вчинення правопорушення (т.1 а.с.149);
- медичною документацією, якою підтверджується факт заподіяння шкоди здоров`ю (т.1 а.с.45,150-151, 173-183); 
- чеками, якими підтверджується обставини лікування потерпілого від заподіяних обвинуваченими травм (т.1 а.с.46);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2025 року за участю потерпілого, яким підтверджуються обставини і механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень діями обвинувачених (т.1 а.с.152-158);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2025 року за участю свідка ОСОБА_10 , яким підтверджуються обставини і механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень діями обвинувачених (т.1 а.с.52-54, 161-165);
- висновком експерта № 102 від 04.06.2025 року, яким підтверджується, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та саден на обличчі, тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмету (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілому було заподіяно не менше двох прикладань сили. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись за обставин, вказаних у протоколах слідчого експерименту за участю потерпілого та ОСОБА_10 (т.1 а.с.184-186);
- витягом з ЄРДР, постановами, протоколами, ухвалою слідчого судді, іншими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджується прийняття процесуальних рішень на стадії досудового розслідування (т.1 а.с.47-49,159-160,166-172,187-195).
Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Аналіз свідчень обвинувачених, свідка та потерпілого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинувачених в частині заперечення обставин вчинення кримінального правопорушення неправдивими і непослідовними, оскільки вони між собою мають неусунуті протиріччя, не узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів. Так, обидва обвинувачені визнали факт перебування у місці та у час скоєння правопорушення згідно обвинувачення, у них із потерпілим дійсно виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину, але ними не могло бути заподіяно саме виявлені у потерпілого тілесні ушкодження. Обидва обвинувачені визнали те, що конфлікт виник саме з їх ініціативи, вони підійшли до потерпілого, а ОСОБА_5 перший застосував силу, штовхнувши потерпілого руками у груди. В судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував про те, що його брат ОСОБА_6 теж один раз штовхнув потерпілого, що протирічить показанням самого ОСОБА_6 , який це заперечив. Ці показання, на думку суду, хоч і є протирічливими, однак спростовують захисну позицію про незастосування обвинуваченими фізичної сили до потерпілого. При цьому фактичні обставини вчинення таких діянь, які зазначені у обвинуваченні, повністю підтверджуються показаннями потерпілого та свідка. При цьому показання свідка та потерпілого є взаємоузгодженими та послідовними протягом всього часу судового розгляду. Важливим є те, що такі показання повністю підтверджуються висновком судово-медичної експертизи. На противагу цьому показання обвинувачених мають протиріччя та взаємно не узгоджуються із будь-якими дослідженими судом доказами. 
При наданні оцінки показанням потерпілого, свідка суд вважає їх послідовними, взаємоузгодженими і правдивими, тому покладає їх в основу вироку.
Доводи про неспроможність заподіяння обвинуваченими внаслідок застосування фізичної сили саме виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень спростовуються висновком судово-медичної експертизи. 
Відомостей про те, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли бути ним отримані у будь-якому іншому місці, у будь-яких інший час, за будь-яких інших обставин, внаслідок діянь будь-якої іншої особи, ніж це передбачено обвинуваченням, жодним учасником процесу суду не повідомлено.
Частково неправдиві показання обвинувачених суд вважає способом захисту, який направлений на уникнення відповідальності за скоєний кримінальний проступок.
Аналіз узгоджених дій обох обвинувачених, характер і послідовність цілеспрямованих дій щодо нанесення застосувань фізичної сили потерпілому, обумовлених неприязню до нього, свідчить про вчинення діяння ними у співучасті групою осіб.
Оскільки умисел обвинувачених був направлений на заподіяння тілесних ушкоджень без конкретизації ступеню їх тяжкості, відповідальність вони повинні нести за фактично спричинені тілесні ушкодження, а саме за заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Оцінивши сукупність зібраних доказів суд вважає, що з огляду на принцип диспозитивності та змагальності стороною обвинувачення достатньо переконливо доведено достовірність викладених у обвинувальному акті тверджень про винуватість обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, а стороною захисту належними і допустимими доказами не доведено відповідну захисну позицію. 
За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також винність у їх умисному заподіянні саме обвинувачених. 
Суд вважає, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вони вчинили умисні дії, які виразились в умисному нанесенні потерпілому легких тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб.
Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, їх особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.
Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає. 
Обставин, що обтяжують покарання, немає. 
Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особи обвинувачених, які раніше не судимі, однак ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, мають постійне місце проживання, посередньо характеризуються, мають офіційне місце роботи та джерела доходів, враховуючи думку потерпілого, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні строку покарання суд індивідуалізує покарання із врахуванням відмінностей у ступеню участі кожного із співучасників у скоєнні кримінального правопорушення та характеризуючи даних про їх особу.
Запобіжний захід не обирався.
При наданні правової оцінки цивільному позову, за вимогами якого з обох обвинувачених пропонується стягнути солідарно на користь потерпілого відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10 989 грн. 38 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 35 000 гривень, суд приймає до уваги наступне.
При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого. 
Цивільний відповідач будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції про заперечення позову суду не подавав, аргументів та доводів на спростування викладених у позовній заяві тверджень і обставин не представив, викладені у цивільному позові розрахунки не спростував. 
Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілим фактичних витрат на лікування, які підтверджені відповідними доказами, а саме за трьома квитанціями про придбання ліків на загальну суму 2 850 гривень 13 копійок. Інші збитки чи втрати під час судового розгляду залишились недоведеними належними і допустими доказами. Зокрема, не подано доказів непрацездатності та реальної втрати заробітку, а суд не можу грунтувати своє рішення на припущеннях.
Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинувачених цивільному позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно його самого, ушкодженням здоров`я, порушення життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинувачених, ступіню їх вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 25 тис. грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”. 
Заначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинувачених, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого. 
Вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу підтверджуються письмовими доказами лише частково, а саме платіжною інструкцією на суму 12400 грн., в іншій частині факт понесення потерпілим відповідних витрат не доведено, тому вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково.
Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню частково.
Речові докази відсутні.
Судові витрати відсутні. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин. 
ОСОБА_6  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин. 
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_5 , ОСОБА_6  на користь  ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2 850 гривень 13 копійок, відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 12 400 гривень, а всього 40 250 гривень 13 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1