Справа № 746/91/26
3/746/49/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 року

Суддя Срібнянського районного суду Чернігівської області Нагорна Н.Г., при секретарі судового засідання Марченко О.Ю., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 – адвоката Кравцова В.В. (в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, 

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 
ВСТАНОВИВ:

04 березня 2026 року до Срібнянського районного суду Чернігівської області з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04 березня 2026 року справу передано до провадження судді Нагорній Н.Г. 

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2026 року серії ЕПР1 № 598975, 23 лютого 2026 року о 13 год.47 хв. на автодорозі Н-07 190 км водій ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився. Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), відповідальність за вказане правопорушення передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 до розгляду призначався неодноразово. Розгляд справи відкладався за клопотаннями представника ОСОБА_1 – адвоката Кравцова В.В., у зв`язку з необхідністю здобуття доказів у цьому провадженні.

В судове засіданнях 21 травня 2025 року з`явились ОСОБА_1 та його представник – адвокат Кравцов В.В.

ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що не міг 23 лютого 2026 року близько 14 год. мати ознаки наркотичного сп`яніння, як зазначили у протоколі про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2026 року працівники національної поліції, оскільки наркотичних препаратів він ніколи не вживав. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі спочатку відмовився, оскільки їхав у справах до м. Києва та не мав достатньо часу для поїздки до медичного закладу у м. Прилуки. Потів він погодився на проходження огляду в медичному закладі, однак працівники поліції відмовили йому, мотивуючи відмову тим, що вже почали складати відповідний протокол про адміністративне правопорушення щодо нього.

ОСОБА_1 зазначив, що на його переконання у працівників поліції взагалі не було законних підстав пропонувати йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки його зовнішній вигляд та поведінка не мали ознак наркотичного сп`яніння. 

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Кравцов В.В., заявив клопотання про закриття провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КупАП відповідно до частини першої статті 247 КупАП. 

На обґрунтування своєї позиції вказав, що працівники поліції не мали підстав для пропозиції пройти огляд на стан наркотичне сп`яніння, оскільки, як це вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння, визначених у пункті 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП за порушення пункту 2.5 ПДР настає за умови виявлення працівниками поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння та в зв`язку відмовою водія від проходження обстеження на стан сп`яніння. Тобто, вимога працівника поліції до водія пройти обстеження на стан сп`яніння за відсутності ознак сп`яніння є незаконною і тому сам факт відмови водія від проходження обстеження на стан сп`яніння за відсутності доказів наявності ознак сп`яніння не тягне за собою відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Адвокат вказав, що, на його думку, обґрунтовані сумніви викликає правомірність пропозиції поліцейських пройти освідування з урахуванням зазначених ними ознак наркотичного сп`яніння, зокрема, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, оскільки тремтіння рук, як пояснив сам ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, у нього пов`язане з тяжкою фізичною працею, а також із ситуацією, яка виникла, оскільки ОСОБА_1 поспішав у справах, а поліцейські продовжували безпідставно наполягати на проходженні освідування на стан наркотичного сп`яніння. 

Що стосується реакції зіниць очей на світло, адвокат зазначив, що, згідно з вимогами Інструкції, однією з ознак наркотичного сп`яніння є звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, однак поліцейськими не було констатовано, що зіниці очей у ОСОБА_1 були звужені чи дуже розширені, а фіксування перевірки реакції зіниць очей ОСОБА_1 на світло проведено таким чином, що на відео таку реакцію зіниць не зафіксовано, зафіксовано лише висновок, якого дійшла поліцейська, вказавши, що зіниці очей не реагують на світло. 

Адвокат Кравцов В.В. також вказав, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, що в судовому засіданні підтвердив і сам ОСОБА_1 , який вказав, що після того, як поліцейські поїхали, він продовжив рук за кермом автомобіля. 

Доказів того що ОСОБА_1 було відсторонено від керування надані до суду матеріали провадження про адміністративне правопорушення не містять, таке відсторонення не було належним чином оформлене, відсутній додаток чи розписка про передачу керування іншій особі.

У судовому засіданні адвокат Кравцов В.В. також вказав, що вважає неправомірним те, що поліцейські запропонували його підзахисному пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у м. Прилуки, тоді як згідно з інформацією Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації від 30 березня 2026 року, наданою на адвокатський запит (лист та додані до нього матеріали) КНП «Срібнянська центральна лікарня» Срібнянської селищної ради Чернігівської області, яка знаходиться на значно меншій відстані від місця зупинки ОСОБА_1 , входить до Переліку закладів охорони здоров`я, які мають право на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого наказом Управління охорони здоров`я облдержадміністрації від 29 серпня 2024 року № 36. 

Адвокат зазначив, що з огляду на викладене вище, він не вважає належним доказом неможливості освідування ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Срібнянська центральна лікарня» Срібнянської селищної ради Чернігівської області відповідь ВП №1 (с-ще Срібне) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, згідно з якою огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння було запропоновано пройти в найближчому медичному закладі, а саме в обласному КЛПЗ «Прилуцький наркологічний диспансер», оскільки в КНП «Срібнянська центральна лікарня» відсутній лікар-нарколог, уповноважений проводити відповідне освідування. Адвокат вважає, що ВП №1 (с-ще Срібне) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області не є належним суб`єктом для надання відповіді саме в цій частині запиту та не долучило до свого листа будь-яких належних доказів отримання такої інформації у належного суб`єкта.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його представника, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією ж статтею передбачено чим встановлюються ці дані.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.5 ПДР визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пунктів 6, 7 цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд безпосередньо в судовому засіданні дослідив та оцінив докази у справі, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2026 року серії ЕПР1 № 598975; 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП «Прилуцька ЦМЛ» від 23 лютого 2026 року (13 год. 48 хв.); 
- диск із записом відеофіксації, здійсненої працівником поліції; 
- довідку САП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області № 25330-2026 від 24 лютого 2026 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримував НОМЕР_3 від 18 листопада 2004 року,

Згідно з положеннями частин четвертої, п`ятої статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2026 року серії ЕПР1 № 598975 зазначено такі ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. 

Однак, суд вважає, що відеозапис, наданий як додаток до протоколу, а також надані ОСОБА_1 і його представником пояснення спростовують викладені у протоколі обставини про адміністративне правопорушення.

Так, з відеозапису вбачається, що водію ОСОБА_1 повідомлено про причину зупинки та пред`явлено законну вимогу надати документи. Водій надав всі необхідні документи. Після перевірки документів поліцейськими спочатку запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, проти чого ОСОБА_1 не заперечував, а потім повідомлено водію про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляд у лікаря-нарколога, на що водій відмовився, повідомивши про те, що наркотиків він не вживає, тому не може мати ознак наркотичного сп`яніння, а вказане як ознака наркотичного сп`яніння тремтіння пальців рук є наслідком важкої фізичної праці, а також зумовлено нестандартними для нього обставинами зупинки поліцейськими та пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Для виявлення ознак наркотичного сп`яніння шляхом первинного огляду поліцейський запропонував перевірити реакції зіниць на світло, на що ОСОБА_1 погодився. За наслідками такої перевірки поліцейські резюмували, що зіниці очей ОСОБА_1 не реагують на світло.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 4 розділу І вказаної Інструкції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з усталеною судовою практикою, описані в пунктах 3, 4 розділу 1 Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними.

На відеозаписі з бодікамери поліцейського не зафіксовано вираженого тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 . 

Вказуючи на відсутність реакцій зіниць очей ОСОБА_1 на світло, поліцейські не вказали про звуження чи значне розширення зіниць очей у ОСОБА_1 , що, власне, згідно з вимогами Інструкції, є обов`язковою складовою такої ознаки наркотичного сп`яніння як «звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло». 

На долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відео не зафіксовано результат проведення огляду на реакцію зіниць очей на світло, зафіксовано лише те,ю що поліцейський констатував відсутність реакції зіниць очей на світло.

Крім того слід зазначити, що тест на реакцію зіниць на світло поліцейськими проведено з порушенням визначеної процедури, що зафіксовано на відеозаписі, оскільки для визначення стану розширення зіниць необхідно покласти руку на чоло, пальцем підняти верхнє віко і визначити реакцію зіниці на світло. Для цього потрібно закрити око долонею, потім швидко її зняти – у нормі зіниця реагує на світло і звужується.

Як видно з відеозапису, інші ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 також відсутні, він поводить себе спокійно, його мова є чіткою, жодної зміни забарвлення обличчя, почервоніння чи блідості. Його поведінка цілком відповідача ситуації.

Суд також погоджується з доводами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його представника, про те, що матеріали провадження про адміністративне правопорушення не містять доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Слушним суд вважає і зауваження адвоката Кравцова В.В. про те, що ВП №1 (с-ще Срібне) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області не є належним суб`єктом для надання інформації про те, що у КНП «Срібнянська центральна лікарня» відсутній лікар-нарколог, уповноважений проводити відповідне освідування, особливо з огляду на те, що збирання доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, покладено на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов проти України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, не може породжувати у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а відмова від огляду за таких обставин не може породжувати для водія негативних юридичних наслідків.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху суду не надано.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі закриття провадження у справі, судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись частиною першої статті 130, частиною першою статті 247 КУпАП, статтею 284 КУпАП, суддя –

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення. 

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2026 року.

Суддя Н.Г. Нагорна