УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/6212/26 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Номер провадження №33/4805/996/26
Категорія ч.3 ст.172-20 КУпАП Доповідач Костюкович С. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Костюкович С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2026 року, якою останнього визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,
встановив:
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2026 року  ОСОБА_1  визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно постанови місцевого суду, військовослужбовець ОСОБА_1 , слухач іноземних мов Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова 02.04.2026 року о 16-50 год., в умовах особливого періоду, знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в гуртожитку Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова та був виявлений командуванням. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права та невірного застосування матеріальної норми, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної правової оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи.
Посилається на те, що місцевим судом залишено поза увагою той факт, що протокол складений із суттєвими порушеннями вимог п.1 розділу II «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення» затвердженої наказом Міністерства оборони України 23 жовтня 2021 року №329 та ч.2 ст.254 КУпАП, а тому є недопустимим доказом.
Доводить, що подія відбувалась 02 квітня 2026 року о 16 годині 50 хвилин, а протокол складений 10 квітня 2026 року, що є порушенням п.1 розділу II вищевказаної інструкції, відповідно до якої уповноважена посадова особа складає протокол не пізніше 24 годин з моменту виявлення військовослужбовця (військовозобов`язаного), що вчинив військове адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні порушення не були предметом перевірки суду першої інстанції, що дає підстави стверджувати про неповноту розгляду вказаної справи.
Зазначає, що відповідно до п.2 Розділу І Інструкції протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати посадові особи органів управління, які уповноважені на те відповідними начальниками органів управління Служби правопорядку. Уповноважені посадові особи, яким надано право складати протоколи, визначаються наказами відповідних начальників. Однак, в матеріалах справи відомості наказу або розпорядження про уповноваження ТВО начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова полковника ОСОБА_2 на складання даного протоколу відсутні.
Вказує, що огляд на стан сп`яніння проведений з істотним порушенням Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 10.10.2016 № 515 та ст.266-1 КУпАП, а тому не може бути допустимим доказом його вини. 
Посилається на те, що, а ні в протоколі про вчинення військового адміністративного правопорушення, а ні в акті проведення огляду військовослужбовця, на предмет встановлення факту вживання алкогольних напоїв не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, які можуть бути підставою для проведення такого огляду. Крім того в матеріалах справи, відсутнє направлення на здачу аналізів у разі відмови від проходження на спеціальному технічному засобі огляду на стан сп`яніння.
Зазначає, що в акті № 519/3315 від 02.04.2026 р. не зазначено жодних відомостей про пристрій, який пропонувався йому для проходження огляду на місці, а саме відсутня назва приладу, серійний номер, дані про останню дату повірки. 
Вказує, що відповідно до ст.266 КУпАП, під час огляду обов`язково застосовуються технічні засоби відеозапису, однак матеріали справи не містять відеофіксації моменту пропозиції пройти огляд та моменту відмови, а тому за відсутності відеозапису, єдиним підтвердженням законності вимоги стають покази службово залежних осіб, що суперечить принципу об`єктивності.
Доводить, що у протоколі про адміністративне правопорушення не визначено конкретного медичного закладу, а залишена порожньою, що є суттєвим порушенням вимог ст.256 КУпАП.
Посилається на те, що свідчення підполковника ОСОБА_3 та майора ОСОБА_4 не можуть бути покладені в основу обвинувального рішення, оскільки вони суперечать принципу неупередженості свідка. За відсутності відеофіксації процедури та за наявності суттєвих дефектів у технічних засобах огляду, свідчення службово залежних осіб є недостатніми для підтвердження його вини.
Поштовий конверт із судовою повісткою, якою ОСОБА_1 повідомлялось про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повернуто апеляційому суду без вручення.
Однак від ОСОБА_1 до початку апеляційного розгляду надійшла подана через «Електронний су» заява про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь, в якій ОСОБА_1 , просив проводити розгляд справи за його відсутності.
За змістом ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
За таких обставин та з метою розгляду справи в розумні строки, враховуючи волевиявлення ОСОБА_1 в його заяві, поданій суду, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Одночасно ОСОБА_1 надав апеляційному суду разом із заявою документи, які характеризують його особу, сімейний стан, підтверджують нагородження, які за клопотанням ОСОБА_1 судом долучені до матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до диспозиції частини 3 статті 172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року « Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який триває на час апеляційного розгляду.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, дії, які ставляться в вину ОСОБА_1 вчинені саме під час особливого періоду, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.172-20 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2026 року ТВО начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова полковником ОСОБА_2 складено протокол про військове адміністративне правопорушення про те, що 02.04.2026 о 10 годині слухач курсів іноземних мов Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, оголошеного Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/214, а також в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в гуртожитку Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (ЖВІ) за адресою: м. Житомир проспект Миру, 22 В, корпус 1, кімната 4/1, та був виявлений командуванням Житомирського військового інституту 02.04.2026. Після чого старшому лейтенанту ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду старший лейтенант ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить акт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та пояснень двох свідків.
Також з протоколу про військове адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколу та йому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП про що останній проставив свій підпис. Відповідно до пояснень зазначених в даному протоколі ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, так як у медичному освідуванні не вбачає потреби (а.с.3-4).
За змістом диспозиції ч.ч.1, 3 ст.172-20 КУпАП відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння утворює самостійний склад зазначеного правопорушення. 
Відповідно до змісту ч.1 ст.266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я(ч.3 ст.266-1 КУпАП).
Згідно п.8 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024р. № 32 (далі - Порядок), військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно п.11 Порядку у разі відмови військовослужбовця/ військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.
Отже, склад правопорушення, передбачений статтею 172-20 КУпАП у виді відмови зазначених у ній осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння утворюють дії таких осіб у виді відмови від проведення огляду саме в закладі охорони здоров`я, в який таких осіб направляють у разі їх відмови від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або у разі не висловлення ними згод з його результатами.
Матеріалами справи підтверджено, що ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено, він і сам не заперечував вживання алкогольних напоїв, лише посилався на те, що це було напередодні і у невеликій кількості. Проведення його огляду на стан сп`яніння спочатку із використанням спеціального технічного засобу і тесту було ОСОБА_1 запропоновано, а після його відмови пройти огляд в такий спосіб, його було направлено для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 відмовився пройти огляд і в такий спосіб, що самостійно власноручно підтвердив як у протоколі, вказавши що не вбачав у медичному освідуванні (а.с.3-4), так і у своїх письмових поясненнях, де також власноручно зазначив, що відмовився проходити медичне освідування (а.с.19).
За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що вищезазначені дії ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбачений ч.3 ст.172-20 КУпАП.
У справі містяться докази дотримання процедури огляду і фіксації відмови від нього.
Зокрема, згідно акту про відмову проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів №519/3315 від 02.04.2026 військовослужбовцю ОСОБА_1 представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в приміщенні гуртожитку Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова або у закладах охорони здоров`я. Однак старший лейтенант ОСОБА_1 відмовився від проходження цього огляду з використанням спеціальних технічних засобів взагалі (а.с.14).
Тобто згідно цього акту ОСОБА_1 не забажав пройти огляд в будь-який спосіб.
Відповідно до змісту наявного у матеріалах справи рапорту майором ОСОБА_5 було організовано виклик представників ЗВ ВСП Житомирського гарнізону для встановлення факту перебування старшого лейтенанта ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Після їх прибуття приблизно об 11:50 год. зазначений військовослужбовець відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с.15).
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , які були надані останніми при проведенні службового розслідування за фактом перебування старшого лейтенанта ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Їх зміст наведений в постанові суду першої інстанції, а самі пояснення наявні у матеріалах справи.
Зокрема, за поясненнями ОСОБА_3 від 09.04.2026р., вона разом з майором ОСОБА_6 увійшли до кімнати та побачили що ОСОБА_1 лежить на ліжку та на вимогу повернутися до навчального класу ОСОБА_1 повідомив, що не може цього зробити. За візуальними ознаками визначила, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомила полковників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В подальшому прибув майор ОСОБА_5 та запропонували ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився будь куди їхати. На питання чи вживав він алкогольні напої ОСОБА_1 не заперечував (а.с.17).
Усі наведені вище докази є належними, допустимими і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.
Що стосується доводів про порушення 24 годинного терміну на складання протоколу про адміністративне правопорушення після його виявлення, то суд зазначає, що хоча протокол у цій справі і було складено поза межами цього строку, однак це не вплинуло на законність і справедливість розгляду справи відносно ОСОБА_1 за цим протоколом, не позбавило його можливості брати участь під час розгляду цієї справи, захищатись від ініційованого відносно нього провадження та користуватись усіма процесуальними правами з метою доведення своєї позиції у справі.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що встановивши вимогу до строку складення протоколу, законодавство не містить при цьому заборони про неможливість складення протоколу поза його межами, а також не встановлює недійсності протоколу чи припинення провадження у справі про адміністративне правопорушення з огляду на цю обставину.
Як вбачається із матеріалів справи, складенню протоколу передувало ретельне службове розслідування за цим фактом і лише за його результатами, переконавшись у підтвердженні факту вчинення правопорушення, було складено протокол, до якого ці матеріали розслідування додано.
Апеляційний суд визнає також безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що ТВО начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова полковник ОСОБА_2 не уповноважений на складання даного протоколу.
За нормами п.14 ст.255 КУпАП та п.2 Розділу І Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення від 23 жовтня 2021 року № 329) право складати протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів).
Тимчасово виконуючий обов`язки (ТВО) посадової особи наділяється повноваженнями за відповідною посадою, а тому наявність окремого наказу або розпорядження по окремому повноваженню (на складання протоколу як лише однієї функції командира, обов`язки його тимчасово виконуються) не вимагається.
Доводи про проведення огляду на стан сп`яніння проведений з істотним порушенням вимог Інструкції ст.266-1 КУпАП є необґрунтованими і вище наведено обґрунтування дотримання порядку огляду і фіксації відмови ОСОБА_1 пройти такий огляд.
Посилається апелянта про не зазначення ознак алкогольного сп`яніння, які можуть бути підставою для проведення такого огляду є теж неспроможними, оскільки доданими до протоколу матеріалами службового розслідування, які є додатком до протоколу, а отже його складовою частиною, такі ознаки зафіксовані у ряді документів, зокрема, у рапорті та у поясненнях свідків.
Пояснення підполковника ОСОБА_3 та майора ОСОБА_4 узгоджуються із усіма матеріалами справи в сукупності. Доказів упередженості вказаних свідків матеріали справи не містять. 
Не заслуговують на увагу також доводи ОСОБА_1 про не застосування технічних засобів відеозапису моменту пропозиції проходження огляду, оскільки відповідно до п.11 вищезазначеного Порядку у разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з матеріалів справи, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі зафіксована за участю двох свідків, а тому вимоги Порядку дотримано.
Стосовно відсутності в матеріалах справи направлення в медичний заклад для проходження медичного огляду в якості окремого документа, та не зазначення в протоколі конкретного медичного закладу в який направляли ОСОБА_1 , то ці обставини, на переконання суду, не вплинули на законність рішення суду першої інстанції, оскільки за матеріалами цієї справи ОСОБА_1 відмовився від проведення медичного огляду, зазначивши що не вбачав в цьому потреби, а тому підтверджено як факт пропозиції пройти такий огляд, так і факт відмови від його проходження. 
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про військове адміністративне правопорушення не встановлено порушень місцевим судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови.
Документи, які характеризують ОСОБА_1 , підтверджують його стан здоров`я, нагородження, котрі були долучені апеляційним судом із заявою ОСОБА_1 від 26.05.2026 р., не спростовують вчиненого правопорушення, а також не дають підстав для зміни застосованого адміністративного стягнення, оскільки місцевий суд за санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП застосував найменш суворе стягнення в мінімально можливому розмірі згідно санкції цієї норми.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 30 квітня 2026 року щодо нього за ч.3 ст.172-20 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя           С.І. Костюкович