ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року	справа № 380/8531/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Брильовського Р.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПАНДЕКС ПЛЮС» ( 79032, Львівська обл., м. Львів, вул. Лисеницька, буд. 9, кв. 52, ЄДРПОУ 44255885) до Львівської митниці (79007, м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, б.1, ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправним та скасування рішення, -

Встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПАНДЕКС ПЛЮС» до Львівської митниці, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2026/000382/2від 16.03.2026 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2026/000206 від 16.03.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Водночас, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за методом 2ґ). З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було встановлено ряд невідповідностей. У зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та достовірно не підтверджують складові митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України. Декларантом не було надано документів, що містилися у вимозі митного органу. Відтак, заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано відповідачем у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. У рішенні про коригування митної вартості зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Як висновок, митну вартість товару скориговано та визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. На підставі викладеного відповідач вважає, що посадові особи відомства діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою від 1 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Між ТОВ «Спандекс Плюс» (Позивач, Покупець) та SHAOXING SHIFFON TEXTILE CO., LTD (Продавець) був укладений Контракт № 1-22 (Сontract № 1-22) від 04.01.2022 (надалі - Контракт). 
Відповідно до п. 1 Контракту Продавець продає, а Покупець купує наступні товари: пряжа, шкарпетки, зразки.
Товар поставляється партіями. Для кожної партії товару Продавець оформляє рахунок – фактуру, який є невід`ємною частиною контракту. У рахунку - фактурі повинні бути вказані: асортимент товару; кількість та вартість товару для кожного пункту асортименту; загальна вартість товару; умови та терміни платежів (п. 2 Контракту).
Відповідно до Комерційного рахунку-фактури (Invoice) № 2025-SF- DEC51 від 09.01.2026 Позивач придбав у SHAOXING SHIFFON TEXTILE CO., LTD наступні товари: комплексна поліестерова текстурована нитка, не розфасована для роздрібного продажу, колір чорний та білий, склад: поліестер DTY75D/36F+спандекс 20D. Загальна вартість (ціна) 9 517,33 доларів США; дві поліестерові текстуровані нитки з лінійною щільністю 100D, отримані шляхом з`єднання 36-ти монониток з лінійною щільністю 2,78D, змішаною з еластомірною ниткою ізопренового латекса з лінійною щільністю 90D, не розфасована для роздрібного продажу, колір чорний та білий. Склад: поліестер DTY100D/36F+ізопреновий латекс 90D. Загальна вартість (ціна) 25 987,74 доларів США.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Спандекс Плюс» (далі - ТОВ «Спандекс Плюс» або Позивач) імпортувало 2 види текстурованих ниток та пряжу з синтетичних штапельних волокон.
Для митного оформлення ТОВ «Спандекс Плюс» 16.03.2026 подало Митну декларацію № 26UA209140006319U4, згідно з якою переміщувало через митний кордон наступні товари: комплексна текстурована синтетична нитка з поліестеру: DTY75D/36F+spandex 20D колір чорний і білий, в місцях спеціального кручення поєднана з еластомірною ниткою з поліуретану, при цьому комплексна нитка не обвиває еластомірну нитку спірально. Комплексна текстурована синтетична нитка з поліестеру – 95,2 %, еластомірна нитка з поліуретану – 4,85 %, пофарбована, не розфасована для роздрібної торгівлі (далі - товар 1). Визначена митна вартість 471 122,35 грн (10673,82 доларів США за курсом 1 долар США 44,1381 гривні); дві поліестерові текстуровані нитки з лінійною щільністю 100D, отримані шляхом з`єднання 36-ти монониток з лінійною щільністю 2,78D, змішаною з еластомірною ниткою ізопропенового латекса з лінійною щільністю 90D, чорного та білого кольору. Не розфасована для роздрібної торгівлі. Склад: поліестер DTY100D/36F+ізопреновий латекс 90D (далі - товар 2). Визначена митна вартість 1 230 525,98 грн (27878,99 доларів США за курсом 1 долар США 44,1381 гривні).
Митна вартість усіх товарів, що ввозились за Митною декларацією, визначена Позивачем за основним методом, в тому числі:
• митна вартість товару 1 – 471 122,35 грн;
• митна вартість товару 2 – 1 230 525,98 грн.
У Митній декларації у графі 42 «ціна товару» Позивач вказав:
• щодо товару 1 ціну 9 517,33 USD;
• щодо товару 2 ціну 25 987,74 USD.
Зазначені Позивачем ціни товарів повністю відповідає цінам, що вказані у комерційному рахунку-фактурі № 2025-SF- DEC51 від 09.01.2026.
Для підтвердження цін товарів Позивач подав Відповідачу Контракт № 1-22 (Сontract № 1-22) від 04.01.2022 та комерційний рахунок-фактуру (Invoice) № 2025-SF- DEC51 від 09.01.2026; прайс-лист (Price list for export) від 23.03.2026; митну декларацію країни відправлення № 310120260519844487 від 11.01.2026, платіжні інструкції №101JBKLQ2 від 27.02.2026, № 102JBKLQ2 від 04.03.2026.
Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 29.11.2023 до Контракту, яка долучена до Митної декларації, поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF (Cost, Insurance and Freight) за INKOTERMS 2010, порт Гданськ, Польща транзитом до України.
У графі 20 Митної декларації Позивач вказав, що поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF, Гданськ.
Поставка на умовах CIF передбачає відповідальність продавця за поставку товару до вказаного місця призначення (у вказаному випадку Гданськ, Польща), здійснення експортних формальностей та страхування товару.
Страхування товарів здійснювалося Продавцем, що підтверджується Страховим полісом № BC168135012400170132 від 09.01.2026. Додаткового страхування товарів Позивач не здійснював, тому витрати на страхування не включалися до митної вартості товарів.
ТОВ «Спандекс Плюс» включило до митної вартості усіх товарів витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, витрати, пов`язані із перебуванням товарів на складі (порту) у Гданську (портові витрати, включаючи агентські), транспортування (перевезення) товару із Гданська до митного кордону України (далі – транспортні витрати або витрати на транспортування товарів) у розмірі 134 522 гривні.
Для підтвердження розміру вищевказаних витрат Позивач подав Відповідачу:
1. Договір транспортного експедирування № 2904/22-03 від 29.04.2022
2. Рахунок № 2603223 від 16.03.2026
3. Довідку про транспортні витрати № 3073 від 16.03.2026
4. Пакувальний лист (Packing list) до інвойсу № 2025-SF- DEC51 від 09.01.2025
5. CMR № 7170 від 12.03.2026.
Безпосередньо відомості щодо вартості транспортних витрат відображені у Рахунку №2603223 від 16.03.2026 та Довідці про транспортні витрати № 3073 від 16.03.2026.
Митна вартість товарів розрахована наступним чином.
Згідно з Рахунком 1) № 2603223 від 16.03.2026 вартість витрат на транспортування товарів із Гданська до митного кордону становить 134 522 гривні.
Відповідно до Пакувального листа (Packing list) до інвойсу № 2025-SF- DEC51 від 09.01.2025 вага брутто контейнера, у якому перевозились три товари, що були заявлені до митного оформлення – 19346 кг, зокрема: вага товару 1 – 7341 кг, вага товару 2 – 12005 кг.
Витрати на транспортування товарів пропорційно розраховані наступним чином:
1. 134 522 грн : 19 346 кг = 6,95347876 грн за кг – транспортні витрати за один кілограм брутто усіх товарів.
2. 6,95347876 грн/кг * 7341 кг = 51 045,4875 грн – витрати на транспортування товару 1.
3. 6,95347876 грн/кг * 12005 кг = 83 476,5125 грн – витрати на транспортування товару 2.
4. митна вартість товару 1 – 471 122,35 грн;
5. митна вартість товару 2 – 1 230525,98 грн;
Враховуючи вищенаведене:
• митна вартість товару 1 – 471 122,35 грн, що включає 420 076,863 грн (ціна товару) та 51 045,4875 грн (витрати на транспортування);
• митна вартість товару 2 – 1 230525,98 грн, що включає 1 147 049,47 грн (ціна товару) та 83 476,5125 грн (витрати на транспортування);
Отже, митна вартість усіх 2 товарів визначалась Позивачем за основним методом. Документи, які підтверджують числове значення заявленої митної вартості, надавались Львівській митниці.
За результатами опрацювання встановлено наступне: 
-відповідно до рахунку на перевезення № 2603223 від 16.03.2026 були надані транспортно-експедиційні послуги на суму 2470,26 грн. У рахунку зазначено, що вказані послуги надавались виключно на території України, однак, зі всією очевидністю експедиційні послуги надавались за всім маршрутом слідування вантажу. Отже, вартість транспортно-експедиційних послуг за межами митного кордону України не включена до митної вартості товару.
-у вищезазначеному рахунку відсутні відомості про особу, що його виписала, що суперечить вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі «П.І.Б., особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції»;
-у договорі про надання транспортно-експедиційних послуг №2904/22-03 від 29.04.22 п.3.1 Розділ 3 «порядок розрахунків», зазначено, що послуги експедитора оплачуються Клієнтом на умовах 100% попередньої оплати, умови договору передбачають виставлення додаткових Рахунків. Документи на оплату послуг до митного оформлення не надано, відомості щодо наявності додаткових рахунків відсутні. У п.2.4.2 Договору зазначено, що істотні умови перевезення повинні вказуватись у Заявці. Заявка до митного оформлення не надана;
-у гр.44 МД внесено реквізити документу за кодом « 3530» страховий поліс. Документ до мд не доєднано; 
-рахунок 2603223 від 16.03.2026 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;
-згідно з п. 2,2 та 3,2 Контракту, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару визначається Сторонами на кожну партією та зазначається визначається у інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту та у попередніх інвойсах, які, теж є невід`ємною частиною Контракту, враховуючи, що такі рахунки є невід`ємною частиною контракту, то розуміється, що вони погоджуються сторонами шляхом їх безпосереднього підписання. Надані до митного оформлення проформа інвойс та інвойс підписані стороною Продавця (шляхом проставляння відбитку кліше)та не містить підпису Покупця. За даних обставин така не вважається узгодженою, а відтак такою що узгоджує кількість, вартість та ціну, що в свою чергу такий документ не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
-експортна декларація країни відправлення 310120260519844487 - не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними; у графі «країна призначення» та «країна здійснення торгівлі» митної декларації вказано POL, що суперечить положенням даної зовнішньоекономічної операції. Також, експортна декларація країни відправлення не містить унікальний електронний ідентифікатор (штрих-код) для верифікації змісту мд.
Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. 
Львівська митниця надіслала декларанту вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості.
На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: видаткові накладні; податкові накладні; прайс-лист. У документі некоректно зазначено умови поставки (Вказано- CIF без зазначення конкретного географічного пункту), відсутня одиниця виміру; заявка на перевезення (У Заявці на здійснення перевезення вартість послуг наведена у іноземній валюті, проте, не зазначено, станом на яку дату застосовується курс для розрахунку витрат; необхідно зазначити, що у розділі 2 Заявки «Заказані у експедитора послуги, їх вартість, інші умови» є примітка про те, що у вартість вищезгаданих послуг не включені витрати на оплату зберігання, простою транспортних засобів, інших додаткових витрат. Відомості щодо наявності або відсутності вказаних витрат відсутні). Також вказано перелік послуг, а саме: локальні послуги в п.Гданськ, НРР, оформлення Т1, агентські послуги в п. Гданськ, автодоставка в п. Гданськ-м. Львів, страхування контейнерного обладнання, ТЕО, відомості про вартість таких послуг відсутні у рахунку на перевезення; страховий поліс;
Митний орган вказує, що решти документів, які спростовують виявлені розбіжності декларантом на запит митного органу не надано.
У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу в та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості у митного органу . Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III Джерелом інформації для коригування митної вартості: товару №2 слугувала мд 26UA805020000522U0 від 12.02.2026 де вартість такого товару (Еластичний шнур, являє собою еластичну гумову нитку з текстильним покриттям, використовуються при виробництві шкарпеток) становить 4.75 дол. США за кг (вказаного виду товару).
Коригування на розмір партії, комерційні рівні та умови поставки не здійснювалося, оскільки однакові для оцінюваного товару та обраної як джерело інформації партії товарів.
Сума донарахованих митних платежів по оскаржуваному рішенню про коригування митної вартості – 268 715,66 грн.
Позивач був змушений надати забезпечення сплати митних платежів з метою випуску товарів у вільний обіг. Різниця у митних платежах становить 268 715,66 грн, що підтверджується Митною декларацією № 26UA209140006389U6 від 16.03.2026. 
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Порядок визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України.
Згідно з статтею 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з статтею 374 Митного кодексу України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення;8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною другою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч. 2 ст. 54 МК України).
Як уже зазначалося, декларант одночасно із митними деклараціями надав відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний основний метод її визначення за ціною договору купівлі-продажу.
Згідно з ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Також, відповідно до положень частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частиною першою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною першою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 Митного кодексу України).
Згідно з правилами частин третьої - шостої статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).
Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, серед іншого, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Як встановлено з матеріалів справи декларантом надано до митного органу низку документів, що дають змогу митному органу визначити митну вартість товарів: первинно з митними деклараціями, за якими було відмовлено у випуску товарів та на вимогу митниці. Зауваження митниці до поданих документів не стосується числових значень складових митної вартості та були спростовані документами, що подані до митного контролю та додатково разом з заявами в порядку ст. 55 Митного кодексу України.
Таким чином, на переконання суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2021 року у справі №815/3976/16, а також в постановах Верховного Суду у справах №821/1617/17 від 14.08.2018 року, №815/6827/17 від 29.01.2019 року, №804/2256/16 від 12.11.2021 року, №1/380/2019/002016 від 04.11.2021 року №480/3558/19 від 17.11.2021 року, у яких суд прийшов до висновку, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Суд враховує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У вказаному випадку, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст. 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору.
Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи зобов`язані здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, чітко визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Щодо твердження митного органу про те, що відповідно до рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.12.2025 № № 3235 для доставки оцінюваного товару були надані послуги – «винагорода експедитора по території України » на суму 6178,32 грн, однак, зі всією очевидністю експедиційні послуги надавались за всім маршрутом слідування вантажу; отже, вартість експедиторських послуг наданих за межами митного кордону України не включена до митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Згідно зі статтею 9 Закону за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Стаття 929 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
За своєю суттю транспортне експедирування - це менеджмент у галузі перевезення вантажів, який може в себе включати не лише укладення договору з перевізником (від свого чи від імені Замовника), а й інший широкий спектр послуг, що не заборонені законом, та пов`язані із транспортуванням цього самого вантажу і т.д. Відносини експедиторів, вантажовідправників та вантажоодержувачів і порядок розрахунків між ними визначаються насамперед змістом договору на транспортно-експедиційне обслуговування. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, обов`язків та інших відносин, що не суперечить чинному законодавству. Експедитор може фактично виконати послуги, пов`язані з перевезенням вантажу, або лише визначити, узгодити та проконтролювати виконання заходів, спрямованих на вирішення передбачених договором завдань. У той же час, хоча договір транспортного експедирування залежно від його умов може містити окремі елементи договорів доручення, комісії, підряду, зберігання, перевезення тощо, його правова конструкція не є тотожною цим договорам, у зв`язку з цим законодавством передбачено окреме правове регулювання відносин за договором експедирування. Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у від 13.09.2019 у справі № 826/66/14.
Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Суд встановив, що 4.01.2022 між ТОВ «Спандекс Плюс» (Позивач, Покупець) та SHAOXING SHIFFON TEXTILE CO., LTD (Продавець) був укладений Контракт № 1-22 (Сontract № 1-22).
Митна вартість усіх товарів, що ввозились за Митною декларацією, визначена Позивачем за основним методом, в тому числі: митна вартість товару 1 – 471 122,35 грн; митна вартість товару 2 – 1 230 525,98 грн.
У Митній декларації у графі 42 «ціна товару» Позивач вказав:
• щодо товару 1 ціну 9 517,33 USD;
• щодо товару 2 ціну 25 987,74 USD.
Для підтвердження цін товарів Позивач подав Відповідачу Контракт № 1-22 (Сontract № 1-22) від 04.01.2022 та комерційний рахунок-фактуру (Invoice) № 2025-SF- DEC51 від 09.01.2026; прайс-лист (Price list for export) від 23.03.2026; митну декларацію країни відправлення № 310120260519844487 від 11.01.2026, платіжні інструкції №101JBKLQ2 від 27.02.2026, № 102JBKLQ2 від 04.03.2026.
Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 29.11.2023 до Контракту, яка долучена до Митної декларації, поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF (Cost, Insurance and Freight) за INKOTERMS 2010, порт Гданськ, Польща транзитом до України.
У графі 20 Митної декларації Позивач вказав, що поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF, Гданськ.
Страхування товарів здійснювалося Продавцем, що підтверджується Страховим полісом № BC168135012400170132 від 09.01.2026. Додаткового страхування товарів Позивач не здійснював, тому витрати на страхування не включалися до митної вартості товарів.
ТОВ «Спандекс Плюс» включило до митної вартості усіх товарів витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, витрати, пов`язані із перебуванням товарів на складі (порту) у Гданську (портові витрати, включаючи агентські), транспортування (перевезення) товару із Гданська до митного кордону України (далі – транспортні витрати або витрати на транспортування товарів) у розмірі 134 522 гривні.
Безпосередньо відомості щодо вартості транспортних витрат відображені у Рахунку №2603223 від 16.03.2026 та Довідці про транспортні витрати № 3073 від 16.03.2026.
Митна вартість товарів розрахована наступним чином.
Згідно з Рахунком 1) № 2603223 від 16.03.2026 вартість витрат на транспортування товарів із Гданська до митного кордону становить 134 522 гривні.
Відповідно до Пакувального листа (Packing list) до інвойсу № 2025-SF- DEC51 від 09.01.2025 вага брутто контейнера, у якому перевозились три товари, що були заявлені до митного оформлення – 19346 кг, зокрема: вага товару 1 – 7341 кг, вага товару 2 – 12005 кг.
Витрати на транспортування товарів складають: митна вартість товару 1 – 471 122,35 грн, що включає 420 076,863 грн (ціна товару) та 51 045,4875 грн (витрати на транспортування); митна вартість товару 2 – 1 230525,98 грн, що включає 1 147 049,47 грн (ціна товару) та 83 476,5125 грн (витрати на транспортування).
Щодо твердження митного органу про те що відповідно до рахунку на перевезення № 2603223 від 16.03.2026 були надані транспортно-експедиційні послуги на суму 2470,26 грн. У рахунку зазначено, що вказані послуги надавались виключно на території України, однак, зі всією очевидністю експедиційні послуги надавались за всім маршрутом слідування вантажу. Отже, вартість транспортно-експедиційних послуг за межами митного кордону України не включена до митної вартості товару.
Суд встановив, що транспортування (перевезення) товарів здійснювалося відповідно до Договору транспортного експедирування № 2904/22-03 від 29.04.2022, що укладений між ТОВ «Спандекс Плюс» (Клієнт) та ТОВ «Формаг» (Експедитор).
Витрати на транспортно-експедиційне обслуговування розмежовані відповідно до місця їх надання – поза/в межах митної території України, оскільки саме від місця надання послуг залежить включення їх вартості до митної вартості товарів.
Розмір транспортних витрат безпосередньо відображений у Рахунку № 2603223 від 16.03.2026 та Довідці про транспортні витрати № 3073 від 16.03.2026.
Відповідно до вказаних документів загальна вартість транспортних витрат становить 157486, 73 гривні, що включає: надбавку до фрахту у розмірі 33 900,00 гривень; автоперевезення за межами митної території України: п. Гданськ, Польща – пункт пропуску, Україна у розмірі 100 622,00 гривні; автоперевезення на митній території України: пункт пропуску, Україна – м. Львів, Україна у розмірі 20 000,42 гривень; транспортно-експедиційне обслуговування на території України у розмірі 2 470,26 гривень.
В Довідці № 3073 від 16.03.2026 всі витрати на транспортування розподілені на витрати, що понесені поза межами митної території України, та витрати, понесені в межах митної території України.
Отже, вартість транспортних витрат за межами митної території України складає 134 522,00 гривень, а саме: надбавка до фрахту в розмірі 33 900,00 грн та автоперевезення на маршруті п. Гданськ, Польща - міжнародний пункт пропуску, Україна, в розмірі 100 622,00 грн.
Надбавка до фрахту включає навантажувально-розвантажувальні роботи, агентські та портові витрати, оформлення Т1 та транспортно-експедиторське обслуговування в п. Гданськ.
Вартість транспортно-експедиційний послуг, що надавались за межами митної території України, включена до вартості транспортних послуг. В документах витрати на транспортно-експедиційне обслуговування за межами митної території України включені до категорії надбавка до фрахту.
Необгунтованим та голослівним є твердження митного органу про те, що у вищезазначеному рахунку відсутні відомості про особу, що його виписала, що суперечить вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі «П.І.Б., особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».
Крім рахунку № 2603223 від 16.03.2026 Позивач подав до митного оформлення також Довідку про транспортні витрати № 3073 від 16.03.2026. 
Крім того, відсутність відомостей про особу в Рахунку на перевезення № 2603223 від 16.03.2026 не спростовують транспортування товару, як і вартість транспортних витрат позивача, а відсутність відомостей про повноваження особи зі сторони експедитора може свідчити про певну формальну дефектність вказаного рахунку, що не утворює самостійну та достатню підставу вважати непідтвердженою вартість перевезення з огляду на документальне оформлення перевезення товару у міжнародному сполученні у межах відповідної поставки та вартості транспортно- експедиційних послуг за сукупністю інших вище вказаних документів. Відсутність відомостей про повноваження особи у рахунку на перевезення не впливає на перевірку числового значення заявленої вартості товару для цілей встановлення достовірності декларування митної вартості товару.
Стосовно твердження відповідача про те, що у договорі про надання транспортно-експедиційних послуг №2904/22-03 від 29.04.22 п.3.1 Розділ 3 «порядок розрахунків», зазначено, що послуги експедитора оплачуються Клієнтом на умовах 100% попередньої оплати, умови договору передбачають виставлення додаткових Рахунків. Документи на оплату послуг до митного оформлення не надано, відомості щодо наявності додаткових рахунків відсутні. У п.2.4.2 Договору зазначено, що істотні умови перевезення повинні вказуватись у Заявці. Заявка до митного оформлення не надана.
Суд зазначає, що законодавство не визначає перелік документів, якими має підтверджуватись вартість перевезення товару та не визначає, що таким документом повинен бути документ, який підтверджує оплату послуг перевезення.
Оскаржуване рішення не містить мотивування, яким чином ненадання такого документа як “Заявка” обумовило висновок про відсутність документального підтвердження складової митної вартості за наявності всіх інших підтверджуючих документів.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, окрім інших, є: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Заявка, що подається змовником до постачальника не є документом комерційного значення, такий документ містить лише відомості про опис товару, номер моделі, колір та їх кількість.
Суд зазначає, що замовлення на поставку товару відсутнє у переліку документів, передбаченому ст. 53 Митного кодексу України, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості.
Суд зазначає, що заявка на поставку товару є попереднім замовленням покупця, що не виступає товаросупровідним документом, не є документом із остаточною інформацією про товар, його кількість чи ціну. Тобто заявка на поставку партії товарів лише свідчить про майбутню угоду та поставку, відтак не містить відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Таким чином, замовлення до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє особа. І така заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до зовнішньоекономічного контракту.
У вказаному випадку документами, які підтверджують вартість перевезення товарів є Рахунок № 2603223 від 16.03.2026 та Довідка про транспортні витрати № 3073 від 16.03.2026.
Не відповідають дійсності твердження митного органу про те, що декларант не надав заявку відповідно до п. 2.4.2. про надання транспортно- експедиційних послуг №2904/22-03 від 29.04.22, оскільки на запит митного органу від 16.03.2026 декларант 16.03.2026 надав Заявку від 11.03.2026 №36 на виконання умов вказаного Договору транспортного експедирування.
Щодо твердження митного органу про те, що у гр.44 МД внесено реквізити документу за кодом « 3530» страховий поліс. Документ до мд не доєднано.
Суд встановив, що Позивач подав Страховий поліс № BC168135012400170132 від 09.01.2026 після отримання вимоги (запиту) Відповідача про надання додаткових документів. У Рішенні про коригування Відповідач підтвердив надання Позивачем Страхового полісу у відповідь на вимогу митного органу. Наявність серед наданого митному органу пакету документів Страхового полісу № BC168135012400170132 від 09.01.2026 підтверджується, зокрема, включенням митним органом у Картці відмови № UA209140/2026/0002006 від 16.03.2026 такого страхового полісу у перелік документів, наданих для митного оформлення.
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що на момент прийняття оскаржуваного Рішення у розпорядженні Відповідача був наявний Страховий поліс № BC168135012400170132 від 09.01.2026, що унеможливлює коригування митної вартості товарів з цієї підстави.
Щодо твердження відповідача про те, що згідно п. 2,2 та 3,2 Контракту, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару визначається Сторонами на кожну партією та зазначається визначається у інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту та у попередніх інвойсах, які, теж є невід`ємною частиною Контракту, враховуючи, що такі рахунки є невід`ємною частиною контракту, то розуміється, що вони погоджуються сторонами шляхом їх безпосереднього підписання. Надані до митного оформлення проформа інвойс та інвойс підписані стороною Продавця (шляхом проставляння відбитку кліше)та не містить підпису Покупця. За даних обставин така не вважається узгодженою, а відтак такою що узгоджує кількість, вартість та ціну, що в свою чергу такий документ не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Пункт 2.2 Контракту, на який покликається Львівська митниця, передбачає, що для кожної партії товару Продавець оформляє рахунок-фактуру, який є невід`ємною частиною Контракту.
Позивач (Покупець) та SHAOXING SHIFFON TEXTILE CO., LTD (Продавець) підписанням Контракту погодили визначення ціни партії товарів у відповідних рахунках-фактурах (інвойсах). 
Встановлення цін у господарських правовідносинах відбувається на основі вільної самостійності їх учасників (сторін договору), що надає можливість суб`єкту підприємництва самостійно встановлювати та обраховувати вартість товарів або послуг, окрім випадків державного регулювання цін на певні товари/послуги, у встановленому законодавством порядку та випадках.
Законодавством України не встановлено затвердженої обов`язкової форми інвойсу та не передбачено вимоги щодо наявності підпису покупця на такому документі.
У Рекомендації № 6 Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунка для міжнародної торгівлі» зазначається необхідність підпису виконавця (продавця), тоді як вимога щодо підпису покупця відсутня.
Щодо зауваження митного органу про те, що експортна декларація країни відправлення 310120260519844487 - не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними; у графі «країна призначення» та «країна здійснення торгівлі» митної декларації вказано POL, що суперечить положенням даної зовнішньоекономічної операції. Також, експортна декларація країни відправлення не містить унікальний електронний ідентифікатор (штрих-код) для верифікації змісту мд.
Суд встановив, що товари, які ввозились Позивачем, були придбані у SHAOXING SHIFFON TEXTILE CO., LTD відповідно до Контракту № 1-22 (Сontract № 1-22) від 04.01.2022 та відвантажувались з Китайської Народної Республіки, що підтверджується Митною декларацією країни відправлення № 310120260519844487 від 11.01.2026.
Митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів.
Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що він не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.
Експортна декларація країни відправлення за змістом частини другої статті 53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів.
Згідно з пунктом сьомим частини третьої статті 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Вищевказані документи, надані декларантом, не містять жодних розбіжностей щодо числових складових митної вартості товарів, надають можливість ідентифікувати найменування, вартість, порядок та факт поставки Товару, а дані, вказані у зазначених документах, кореспондуються між собою.
Отже, суд дійшов висновку, що вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.
Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують.
Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.
В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.
У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вказані номер та дата митних декларацій, що слугували джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару для товару №2 слугувала мд 26UA805020000522U0 від 12.02.2026 де вартість такого товару (Еластичний шнур, являє собою еластичну гумову нитку з текстильним покриттям; використовуються при виробництві шкарпеток) становить 4.75 дол. США за кг (даного виду товару).
Відповідач не пояснив аргументацію обрання саме цієї декларації, а не будь-яких інших. Митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків, а також причин не проведення коригування на обсяг партії на комерційні рівні (обсяги поставок різняться в десятки разів), різні країни експорту, різні умови поставки, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати однієї митної декларації, яка з неочевидних причин була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки, тощо, не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.
За таких обставин вимоги відповідача про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних у митній декларації відомостей є неправомірним, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі необґрунтованим.
Зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів митна вартість товару відповідачем визначена за резервним методом (ст. 64 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» вказує на те, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.
На підставі аналізу вищезазначених норм права, з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України суд дійшов висновку, що у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, відповідач у рішенні зобов`язаний був зазначити наявну інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом), а також докладно зазначити інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а зазначив, що оскільки з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях та документально не підтверджені, на противагу чому позивачем доведено подання ним всіх необхідних достовірних документів згідно з вимогами Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів, містять об`єктивні дані про нього, що піддаються обчисленню, підтверджують усі заявлені складові митної вартості імпортованого товару.
Митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів. 
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару не може вважатися обґрунтованими та правомірними. Наведене свідчить про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2026/000382/2 від 16.03.2026, а відтак про наявність підстав для визнання його протиправним та скасування.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».
Однак, оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.
Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за методом 2ґ, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування його є підставними та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, оскаржуване рішення UA209000/2026/000382/2 від 16.03.2026 не відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.
Щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У постанові від 23.07.2021 року у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».
Відтак, беручи до уваги вказані висновки, адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.
При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.
З огляду на викладене, оскаржуване рішення та картка відмови відповідача не відповідають критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000382/2 від 16.03.2026 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2026/000206 від 16.03.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПАНДЕКС ПЛЮС» ( 79032, Львівська обл., м. Львів, вул. Лисеницька, буд. 9, кв. 52, ЄДРПОУ 44255885) судовий збір в розмірі 3 224,59 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович