Справа № 930/200/26
Провадження №2/930/613/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
28.04.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельному О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача — Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» Поляков О.В. — звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 907061995 від 17.07.2021 року у розмірі 49 397,00 грн, а також судові витрати: судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 907061995 на суму 6 000,00 грн.
Кредитний договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису. Договір підписано Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8Z53F.
Перед укладенням кредитного договору Відповідач з метою отримання кредиту самостійно, за допомогою мережі Інтернет:
перейшла на офіційний сайт Первісного кредитора — www.moneyveo.ua;
зареєструвалася на зазначеному сайті, створивши особистий кабінет позичальника;
за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів у кредит (далі — Заявка), у якій зазначила свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання;
пройшла належну верифікацію;
ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору та Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені у відкритому доступі на сайті www.moneyveo.ua. Зазначені Правила є публічною офертою у розумінні ст. 641, 644 ЦК України та визначають порядок і умови кредитування;
отримала на номер телефону, вказаний у Заявці, одноразовий ідентифікатор, який використала для підписання кредитного договору;
надала акцепт на пропозицію укладення кредитного договору шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором.
Отже, саме Відповідач ініціювала укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора та підписавши договір одноразовим ідентифікатором. Без проходження процедури авторизації та підтвердження операцій укладення кредитного договору було б неможливим.
Позивачем доведено факт укладення кредитного договору між Первісним кредитором та Відповідачем.
Згідно з умовами кредитного договору Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 грн шляхом перерахування через банк-провайдер.
У подальшому Відповідач збільшила суму заборгованості, у зв`язку з чим загальний розмір зобов`язання становить 14 000,00 грн.
Отже, Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням.
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (Договір факторингу 1). У подальшому до нього укладалися додаткові угоди, зокрема щодо продовження строку дії договору.
На виконання Договору факторингу 1 сторони підписали реєстр прав вимоги № 152 від 21.09.2021, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором Відповідача було відступлено ТОВ «Таліон Плюс». З огляду на наявність у реєстрі персональних даних інших осіб, позивачем подано витяг з реєстру, що містить лише дані Відповідача.
Додатково надано акт звірки взаємних розрахунків та протокол узгодження предмета факторингової операції.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 (Договір факторингу 2).
На виконання зазначеного договору сторони підписали реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором Відповідача було відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Позивачем також надано відповідний витяг із реєстру.
Додатково надано платіжну інструкцію, що підтверджує фінансування факторингової операції.
10.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 10/07/25-Е (Договір факторингу 3), відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача.
Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 10.07.2025 до позивача перейшло право вимоги до Відповідача у розмірі 49 397,00 грн. На підтвердження цього надано витяг з реєстру боржників та акт приймання-передачі.
Факт переходу права вимоги підтверджується належними та допустимими доказами, наданими позивачем.
Додатково надано платіжну інструкцію, яка підтверджує виконання розрахунків за договором факторингу.
ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних додаткових нарахувань за кредитним договором.
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» погашення заборгованості Відповідачем не здійснювалося.
Станом на дату подання позову на рахунки позивача кошти на погашення заборгованості не надходили.
Відповідно до умов кредитного договору Відповідач зобов`язана повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки, визначені договором.
Однак свої зобов`язання Відповідач не виконала, кредитні кошти та нараховані проценти у встановлений строк не повернула.
Таким чином, заборгованість Відповідача перед позивачем становить 49 397,00 грн, яка складається з:
— 14 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту;
— 35 397,00 грн — заборгованість за процентами;
— 0,00 грн — штрафні санкції.
Зазначений розрахунок підтверджується випискою з особового рахунку за період 10.07.2025–26.12.2025.
Ухвалою від 02.02.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ "ПриватБанк".
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву по справі не скористалася, будь-яких клопотань та заяв не надіслала, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, а також у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.
Відповідно до ст. 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах поданих доказів та заявлених вимог.
Згідно зі ст. 76–78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а його зміст становлять погоджені сторонами умови.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у формі електронного документа, якщо сторони погодилися на таку форму.
Згідно зі ст. 641, 642 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту), а акцепт повинен бути повним і безумовним.
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин є рівнозначним правочину, вчиненому у письмовій формі, а використання одноразового ідентифікатора є належним способом електронного підпису та підтвердження волевиявлення сторони.
Судом встановлено, що 17.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 907061995, за умовами якого останній надано кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн.
Кредитний договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора MNV8Z53F, що підтверджує належне волевиявлення відповідача на укладення договору та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Перед укладенням договору відповідач самостійно зареєструвалася на вебсайті кредитодавця, створила особистий кабінет, подала заявку на отримання кредиту, пройшла процедуру верифікації, надала персональні дані та банківські реквізити, ознайомилася з умовами кредитування та акцептувала оферту кредитодавця шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Таким чином, саме відповідач ініціювала укладення кредитного договору, а укладення правочину було неможливим без проходження процедури ідентифікації та підтвердження операцій.
Позивачем доведено факт укладення кредитного договору та набуття сторонами відповідних прав і обов`язків.
Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти шляхом їх перерахування на банківську картку.
На виконання ухвали суду від 02.02.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я відповідача емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 (IBAN: НОМЕР_2 …), а також закріплено фінансовий номер телефону, який зазначався в анкетних даних відповідача.
З банківської інформації вбачається, що на вказану картку у період з 17.07.2021 по 01.08.2021 були зараховані кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн, а також додаткові суми 5 000,00 грн та 1 500,00 грн, що підтверджується випискою з рахунку.
Отже, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується належними та допустимими доказами.
Судом також встановлено, що право вимоги за кредитним договором неодноразово відступалося.
Зокрема, 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, на виконання якого підписано реєстр прав вимоги № 152 від 21.09.2021.
Надалі право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 та реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023.
10.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 10/07/25-Е, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі 49 397,00 грн.
Факт переходу права вимоги підтверджується реєстром боржників, актом приймання-передачі та платіжними документами, наданими суду.
Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги.
Згідно зі ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу право грошової вимоги може бути відступлено новому кредитору за плату, а до нього переходять права вимоги боргу.
Таким чином, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредитні кошти та проценти у встановлений строк не повернула.
Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк.
Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є його порушенням, а боржник вважається таким, що прострочив його виконання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача становить 49 397,00 грн, яка складається з 14 000,00 грн тіла кредиту та 35 397,00 грн процентів, що підтверджується випискою з особового рахунку.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судові засідання не з`явилася, відзиву не подала, доказів виконання зобов`язань не надала.
Оцінюючи всі зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, на підтвердження чого до матеріалів справи подано відповідні докази понесення таких витрат.
Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подавала, доказів неспівмірності заявлених витрат суду не надано.
У розумінні положень частини п?ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (Постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі N? 922/445/19). Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Враховуючи характер спору, обсяг наданих представником позивача правничих послуг, а також відсутність заперечень щодо співмірності таких витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у повному заявленому розмірі — 7000 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, згідно ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 525,526,530,551,599,610,611,615, 625 629,1050,1054 ЦК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 907061995 від 17.07.2021 року у розмірі 49 397 (сорок дев`ять тисяч триста дев`яносто сім) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М. Алєксєєнко