ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/5729/25
категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14 лютого 2025 року №918120182243 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період служби на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 11.04.2002 та з 21.05.2002 по 16.03.2015 на посадах секретаря виконавчого комітету Федорівської сільської ради Малинського району Житомирської області, головного спеціаліста відділу субсидій Малинського районного управління праці та соціального захисту населення, начальника відділу пільг та компенсаційних виплат Малинського районного управління праці та соціального захисту населення, заступника начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області директора Малинського територіального центру, заступника начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області та перевести ОСОБА_1 з 05 лютого 2025 року з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідці Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05.02.2025 №206/03 та довідці Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 05.02.2025 № 207/03.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав відсутності стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вказує, що періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 11.04.2002 та з 21.05.2002 по 16.03.2015 слід зарахувати до стажу державної служби, у зв`язку з чим дії пенсійного органу є протиправними.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідач, зокрема, зазначив, що Головне управління не має правових підстав для зарахування до стажу державної служби періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування. 
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначив, що надані Виконавчим комітетом Малинської міської ради довідки для перерахунку пенсії заявника № 206/03, 207/03 від 05.02.2025 року складені та видані з порушенням пункту 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ та статті 37 Закону № 3723- ХІІ, пункту 4 Порядку і Постанови № 1-3, оскільки в них зазначені суми про заробітну плату посадової особи місцевого самоврядування, а не працюючого державного службовця відповідної (прирівняної) посади за останнім місцем роботи заявника на державній службі, та не відповідають додаткам 4 та 5.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Позивач перебуває на обліку в Управлінні з 30.06.2013 та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач 05.02.2025 звернулася з заявою щодо переходу з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 14.02.2025 №918120182243 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Вважаючи відмову у переведенні на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, позивачка звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-XII.
Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.
Зокрема, відповідно ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, відповідно до п.10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ вік та страховий стаж.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постановах від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17, від 10 квітня 2019 року у справі №607/2474/17.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії.
Відповідач вказує, що стаж роботи позивачки в органах місцевого самоврядування не може бути зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Отже, спірним в розглядуваній справі є питання зарахування до стажу державної служби періоду перебування особи на службі в органах місцевого самоврядування.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIIІ визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Приписами ст. ст. 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III (далі Закон №2493-III) визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно ч.7 ст. 21 Закону №2493-III, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Згідно з п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 (далі Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII.
У свою чергу, відповідно до п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, належить керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі Порядок №283).
Статтею 14 Закону №2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування 7 категорій посад.
Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.
Абз. 13 п. 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII та п. 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби.
Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 04.09.1979 р.:
- 01 липня 1987 обрана секретарем виконавчого комітету Гранітненської селищної ради народних депутатів;
- 01.07.1992 обрана секретарем виконавчого комітету Федорівської сільської ради народних депутатів;
- 10.05.1994 присвоєний ІІ ранг державного службовця;
- 10.05.1994 прийняла присягу державного службовця та присвоєно 11 ранг державного службовця;
- 10.04.1998 обрана секретарем Федорівської сільської ради народних депутатів;
- 29.08.2001 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, 6 категорія класифікації посад;
- 11.04.2002 звільнена у зв`язку з закінченням терміну повноважень;
- 21.05.2002 прийнята на посаду головного спеціаліста відділу Управління праці та соціального захисту населення із збереженням 11 рангу державного службовця;
- 24.02.2004 переведена на посаду начальника відділу пільг та компенсаційних виплат;
- 31.12.2004 звільнена по переводу до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області;
- 01.01.2005 призначена по переводу на посаду заступника начальника-директора територіального центру з присвоєнням 10 рангу посадової особи місцевого самоврядування 5 категорії класифікації посад;
- 20.02.2007 присвоєний 9 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування 5 категорії класифікації посад;
- 16.03.2015 звільнена з роботи із займаної посади за угодою сторін. 
З огляду на наведене, оскільки час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування входить до стажу державної служби, тому правові підстави для неврахування до стажу державної служби періодів роботи позивачки з 04.07.2001 по 11.04.2002 та з 21.05.2002 по 16.03.2015 відсутні.
Таким чином, приймаючи рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби через незарахування до стажу державної служби періодів роботи позивачки в органах місцевого самоврядування, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
З урахуванням позовних вимог позивача та положень частини другої статті 9 КАС України, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди роботи позивача з 04.07.2001 по 11.04.2002 та з 21.05.2002 по 16.03.2015 до стажу державної служби.
З огляду на наведені обставини, рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області 14.02.2025 №918120182243 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд звертає увагу, що досягнення позивачем необхідного віку і загального страхового стажу не є спірним у даній справі.
На момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII, а саме 05.02.2025 досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку та стаж її державної служби, з урахуванням вищенаведеного, складає понад 20 років, а тому позивач має право на призначення вищевказаної пенсії.
Відповідно до норм статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Абзацом 1 ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до вимог Закону України "Про державну службу", діяв з порушенням матеріально-правових засад діяльності суб`єктів владних повноважень, закріплених у ч. 2 ст. 2 КАС України, з огляду на що рішення підлягає визнанню протиправним, а право позивача на отримання державного соціального забезпечення - судовому захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" з часу її звернення 05.02.2025.
При цьому, суд звертає увагу, що помилковим є вимога позивача щодо зобов`язання призначити пенсію саме Головне УПФ України в Житомирській області, з огляду на наступне.
Пунктом 4.2 розділу ІV приймання, оформлення і розгляд документів Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не здійснювало розгляд заяв позивачки, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо неї позовних вимог.
Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні (переведенні) пенсії позивачу, є уповноваженим органом, який має право приймати рішення щодо призначення позивачу пенсії, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Щодо позовних вимог зобов`язати врахувати довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05.02.2025 №206/03 та довідці Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 05.02.2025 № 207/03, суд зазначає таке.
05.02.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
Рішенням від 14.02.2025 №918120182243 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Та повідомлено, що у неї відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII.
Тобто, у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивачки на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» , оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права.
При цьому, питання щодо врахування довідок про заробітну плату органом ПФУ не вирішувалося.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2023 року у справі №560/8328/22, вимоги позивача зобов`язати обрахувати пенсію за віком з урахуванням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги про зобов`язання відповідача врахувати довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05.02.2025 №206/03 та довідці Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 05.02.2025 № 207/03, задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 605,60 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003. РНОКПП/ЄДРПОУ: 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи.5, Держпром ,3 під.2 пов., Харків, 61022. РНОКПП/ЄДРПОУ: 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.02.2025 №918120182243 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 05.02.2025, з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи на посадах органів місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 11.04.2002 та з 21.05.2002 по 16.03.2015 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 605,60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

15.06.26