СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року Справа № 480/9077/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9077/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 184250013871 від 11.11.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спеціального стажу період навчання з 01 вересня 1988 року по 29 червня 1991 року у Глухівському медичному училищі, період роботи з 11 жовтня 20017 року по 07 жовтня 2018 року на посаді сестри медичної дільничною педіатричного поліклінічного відділення Комунального лікувального профілактичного закладу «Шосткинська дитяча лікарня», період роботи з 08 жовтня 2018 року по 03 листопада 2025 року на посаді сестри медичної дільничною амбулаторії № 5 та сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторії № 5 Комунального некомерційного підприємства «Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шосткинської міської ради;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2025 р. про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.11.2025 позивачка звернулась до регіонального відділення Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Шостка) з заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". За принципом екстериторіальності її заяву про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення №184250013871 від 11.11.2025, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. При цьому, за підрахунками відповідача, страховий стаж позивачки на день звернення з заявою про призначення пенсії становить 37 років 0 місяців 0 днів, стаж за вислугу років становить 26 років 02 місяці 11 днів (станом на 11.10.2017). На переконання позивача, відповідач протиправно не зарахував до її спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, період навчання з 01 вересня 1988 року по 29 червня 1991 року у Глухівському медичному училищі, період роботи з 11 жовтня 20017 року по 07 жовтня 2018 року на посаді сестри медичної дільничною педіатричного поліклінічного відділення Комунального лікувального профілактичного закладу «Шосткинська дитяча лікарня», період роботи з 08 жовтня 2018 року по 03 листопада 2025 року на посаді сестри медичної дільничною амбулаторії № 5 та сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторії № 5 Комунального некомерційного підприємства «Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шосткинської міської ради, чим позбавив позивачку права на гарантоване Конституцією України пенсійне забезпечення, а тому порушене право підлягає захисту судом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача, в тому числі заяву про призначення пенсії за вислугу років, розписку-повідомлення та розрахунок стажу. 
На виконання вказаної ухвали представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надав суду матеріали пенсійної справи позивача.
Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшла заява, в якій, посилаючись на відсутність в підсистемі "Електронний суд" ЕСІТС копій позовної заяви та копій доданих до неї документів, просив продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву на строк не менше 15 днів з дня отримання копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Як встановлено із відомостей з програми "Діловодство спеціалізованого суду", копії позовної заяви та доданих до неї документів по справі № 480/9077/25 було додано до підсистеми "Електронний суд" ЕСІТС 17.12.2025, проте станом на час розгляду справи відзив від відповідача не надійшов.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.11.2025 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 27).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.11.2025 № 184250013871 (а.с. 7-8) відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, що дає право на пенсію за вислугу років, та з відсутністю інформації про звільнення з посади, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.
У рішенні зазначено, що загальний страховий стаж зараховано повністю з урахуванням інформації в індивідуальних відомостях про застраховану особу та складає 37 років 0 місяців 0 днів. Стаж роботи за вислугою років станом на 10.10.2017 - 26 років 02 місяці 11 днів.
Як встановлено із розрахунку стажу (Форма РС-право) період навчання позивача з 01 вересня 1988 року по 29 червня 1991 року, а також періоди роботи з 11 жовтня 2017 року по 07 жовтня 2018 року та з 08 жовтня 2018 року по 03 листопада 2025 року не враховано до стажу роботи за вислугою років (а.с. 12).
Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Як визначено статтею 83 Закону №1788-XII, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Відповідно до статті 51 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 52 Закону №1788-XII мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Згідно пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та Закону № 901-VIII від 23.12.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
У свою чергу, пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 та Законом № 901-VIII від 23.12.2015) було визначено, що право на пенсію за вислугу років мали працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Відтак, змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015 до положень Закону №1788-XII підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом "е" статті 55 Закону1788-XII, а Законом № 901-VIII від 23.12.2015 встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт "е" статті 55 Закону № 1788-XII) за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, зокрема, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 911-VI у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті "е" статті 55 Закону № 1788-XII, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей1,3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України. Також, зазначив, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Суд звертає увагу, що після прийняття Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та Закону № 901-VIII від 23.12.2015 до Закону № 1788-XII неодноразово вносилися зміни, однак такі зміни не стосувалися призначення пенсії за вислугу років окремим категоріям працівників, які мають право на пенсію за вислугу років згідно статті 55 Закону № 1788-XII.
З огляду на рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, суд звертає увагу на те, що з 05.06.2019 відновила дію редакція статті 55 Закону № 1788-XII, яка була чинною до 01.04.2015 (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 та Законом № 901-VIII від 23.12.2015).
Отже, з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019, відновлено право позивача на призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Суд зазначає, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії не враховано той факт, що з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019 відбулися зміни в правовому регулюванні питання призначення окремим категорія працівників пенсії за вислугою років згідно статті 55 № 1788-XII, в тому числі і працівникам освіти.
Відповідач керувався тим, що згідно п.2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (тобто, 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст.52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Суд вважає такі висновки відповідача безпідставними, оскільки позивач звернулася до пенсійного органу зі заявою про призначення пенсії за вислугу років після прийняття Конституційним Судом України рішення від 04.06.2019 № 2-р/2019, а відтак відповідач повинен застосовувати положення п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в первісній редакції, яка, як вже зазначено судом, визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Посилання пенсійного органу на те, що спеціальний страховий стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" обчислений по 11.10.2017 повинен становити 26 років 6 місяців, є безпідставними, оскільки орган Пенсійного фонду застосував редакцію Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка рішенням Конституційного Суду України 04.06.2019 № 2-р/2019 визнана неконституційною.
Отже, відповідач, приймаючи спірне рішення, протиправно не врахував до спеціального трудового стажу позивача періоди роботи після 11.10.2017.
З трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с. 9-10) встановлено, що у період з 11 жовтня 2017 року по 07 жовтня 2018 року ОСОБА_1 працювала на посаді сестри медичної дільничної педіатричного поліклінічного відділення Комунального лікувально-профілактичного закладу «Шосткинська дитяча лікарня», а в період з 08 жовтня 2018 року по 03 листопада 2025 року - на посаді сестри медичної дільничної амбулаторії № 5 та сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторії № 5 Комунального некомерційного підприємства «Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шосткинської міської ради.
Відтак, вищевказані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до спеціального стажу позивача, який дає їй право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням п."е" ст.55 Закону №1788-ХІІ.
Щодо незарахування до спеціального стажу позивача періоду навчання у Глухівському медичному училищі з 01.09.1988 по 29.06.1991 суд зазначає наступне.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Водночас згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи, що дає Право на призначення трудових пенсій, зараховуються, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.1992 року, питання нарахування стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я регламентувалось постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397, якою були затверджені Перелік закладів, установ та посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років та Положення про порядок нарахування стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я.
Отже, вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Період навчання позивача в Глухівському медичному училищі з 01.09.1988 року по 29.06.1991 року підтверджується копією диплому позивача серії НОМЕР_2 від 29.06.1991 року (а.с. 11), а також, визнається відповідачем, оскільки зарахований до загального страхового стажу.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналіз вище наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання позивача у навчальному закладі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 18.06.2020 у справі №676/3013/17 та від 24.12.2019 року у справі № 442/4963/17.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування її на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, суд вважає, що період навчання в Глухівському медичному училищі з 01.09.1988 року по 29.06.1991 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача, який дає їй право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням п."е" ст.55 Закону №1788-ХІІ.
Таким чином, суд констатує протиправність спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.11.2025 в частині такої підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років як відсутність 26 років 6 місяців спеціального стажу станом на 10.10.2017.
Водночас, окрім вказаної обставини, відповідач в оскаржуваному рішенні посилається також на підставу для відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років - відсутність інформації про звільнення з посади, яка дає право на пенсію за вислугу років. 
Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення в цій частині суд виходить з наступного.
Положеннями Закону №1788-XII визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією (ч.1 ст.45), при цьому пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ст.7).
Отже, умовою для призначення пенсії за вислугу років є звільнення особи з посади, яка дає право на зарахування періоду роботи на такій посаді до спеціального стажу, а підставою - звернення особи за її призначенням.
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачка звернулася за призначенням пенсії за вислугу років 03.11.2025. Згідно відомостей з трудової книжки позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 08.10.2018 прийнята до КНП "Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Шосткинської міської ради сестрою медичною дільничною амбулаторії № 5 в порядку переведення з комунального лікувально-профілактичного закладу "Шосткинська дитяча лікарня" (запис № 7), 01.01.2023 в зв`язку з приведенням назв посад у відповідність до вимог класифікатора ДК 003:2010 переведена на посаду сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторії № 5 (запис № 8).
Записи щодо звільнення позивача із вищезазначеної посади у трудовій книжці відсутні.
Жодних інших доказів того, що станом на 03.11.2025 ОСОБА_1 була звільнена з посади сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторії № 5 КНП "Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Шосткинської міської ради позивачем не надано, матеріали справи не містять.
Таким чином, як на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII, так і на час прийняття оскаржуваного рішення, позивачка не відповідала умовам для призначення вказаного виду пенсії, тому відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років з вищевказаної підстави.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.11.2025 № 184250013871 в цій частині є правомірним і не підлягає скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.11.2025 № 184250013871, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн., сплачений згідно з квитанцією від 25.11.2025 (а.с. 13). 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 184250013871 від 11.11.2025 в частині не зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду навчання у Глухівському медичному училищі з 01 вересня 1988 року по 29 червня 1991 року, періоду роботи з 11 жовтня 20017 року по 07 жовтня 2018 року на посаді сестри медичної дільничної педіатричного поліклінічного відділення Комунального лікувального профілактичного закладу «Шосткинська дитяча лікарня», періоду роботи з 08 жовтня 2018 року по 03 листопада 2025 року на посаді сестри медичної дільничної амбулаторії № 5 та сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторії № 5 Комунального некомерційного підприємства «Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шосткинської міської ради.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаційний код 14099344) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, період навчання з 01 вересня 1988 року по 29 червня 1991 року у Глухівському медичному училищі, період роботи з 11 жовтня 20017 року по 07 жовтня 2018 року на посаді сестри медичної дільничної педіатричного поліклінічного відділення Комунального лікувального профілактичного закладу «Шосткинська дитяча лікарня» та період роботи з 08 жовтня 2018 року по 03 листопада 2025 року на посаді сестри медичної дільничної амбулаторії № 5 та сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторії № 5 Комунального некомерційного підприємства «Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шосткинської міської ради.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаційний код 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) від 03.11.2025 про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду. 
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаційний код 14099344) судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   В.О. Павлічек