ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/573/26 
Рядок статзвіту № 38 
15 червня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді Грипіч Л. А. 
з участю секретаря Вознюк Ю. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свій позов обгрунтовує тим, що 16.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №4814809 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
На виконання умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану банком АТ КБ «Приватбанк».
В подальшому, 02.06.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 02-1/06/2025, відповідно до умов якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшли права грошової вимоги до боржника за кредитним договором №4814809 від 16.07.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4814809 в сумі 40 197,62 грн, з яких: 7999,97 грн - заборгованість за основним боргом, 28 197,65 грн - заборгованість за відсотками, 400,00 грн. - заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам. 
Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту становить 360 днів: з 16.07.2024 року по 11.07.2025 року. 
Станом на дату укладання Договору факторингу від 02.06.2025 року №02-1/06/2025, строк дії Договору №4814809 від 16.07.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 02.06.2025 року донараховано відсотки за (39 календарних днів). 8000 грн * 1,5 % = 119,99955 грн* 39 календарних дні = 4679,98245 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту – процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до ТОВ «Українські фінансові операції», відповідач ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції» за Договором №4814809 від 16.07.2024 року загальною сумою 40 877,60 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 7999,97 грн., нарахованих процентів первісним кредитором – 28 197,65 грн. 8000 грн * 1,5 % = 119,99955 грн* 39 календарних дні = 4679,98245 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції».
У зв`язку з вищенаведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 40 877,60 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 19.02.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.
Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.
Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач ОСОБА_1 не скористався.
Ухвалою суду від 19.02.2026 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Дідуха Є. О. та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжної картки № НОМЕР_1 та інформацію щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 банком - емінентом якої є АТ КБ «Приватбанк» за період з 16.07.2024 р. включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 8000 грн. за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК».
Витребувана інформація надійшла до суду 21.04.2026 року.
Ухвалою суду від 04.05.2026 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
В судове засідання представник позивача Дідух О. С. не з`явився, в поданому позові просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що не заперечує стосовно винесення заочного рішення по справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.
16.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №4814809 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до реквізитів договору №4814809 від 16.07.2024 року, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «33790».
Згідно умов Кредитного договору: тип кредиту – кредит, сума кредиту (загальний розмір) складає 8000 грн. (п. 1.2. кредитного договору); строк кредитування - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. (п. 1.3 кредитного договору). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Пунктом 1.4.1 Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №20250610-210, виданою 10.06.2025 року директором ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» О. Макарчуком. 
З інформації АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-260403/62365-БТ від 10.04.2026 року, наданої 21.04.2026 року на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку в період з 16.07.2024 по 21.07.2024 р. було здійснено зарахування коштів на суму 8000 грн. 
Відповідно до долученого розрахунку заборгованості по кредитному договору №4814809 від 16.07.2024 року вбачається, що відповідач не здійснював належним чином оплату за кредитним договором та свої зобов`язання перед кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.
02 червня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як фактором, було укладено Договір факторингу №02-1/06/2025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №4814809 від 16.07.2024 року.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення 03.06.2025 року в особистий кабінет боржника відповідного повідомлення.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-1/06/2025 від 02.06.2025 року, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4814809 в сумі 28 197,65 грн, з яких: 7999,97 грн - заборгованість за основним боргом, 28 197,65 грн - заборгованість за відсотками, 4000,00 грн. – заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам. 
Позивачем донараховано відсотки за 39 календарних днів (03.06.2025 - 11.07.2025) в межах строку договору відповідно до наступного: 8000,00 грн. * 1,5%=119,99955 грн.*39 календарних дні = 4679,98245 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Таким чином судом встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором №4814809 від 16.07.2024 року не сплачена і становить 40 877,60 грн., яка складається з: 7999,97 грн - сума заборгованості за основним боргом (тіло кредиту), 28 197,65 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором та 4679, 98 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими позивачем за 39 календарних дні.
Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 33790, який зазначений у тексті договору у розділі «Реквізити та підписи сторін», а також у додатку до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Таким чином, між товариством та відповідачем було укладено кредитний договір на умовах фінансового кредиту.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). 
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредиту, встановлення процентів за користування кредитом, строки повернення кредиту.
Разом з тим судом встановлено, що попередній кредитор ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої обов`язки за договором про надання споживчого кредиту, в той час як відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 40 877,60 грн.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми заборгованості. 
Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. 
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч.1 п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною позивача надано копію договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є. О., копію додаткової угоди №1 від 09.12.2025 року до договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10, виданого 24.03.2017 року Радою адвокатів Київської області, копію детального опису робіт (наданих послуг) №4814809 від 15.12.2025, копію заявки №4814809 від 01.07.2025 року на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 року, копію акту №4814809 прийому – передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.12.2025 року, де зазначені види робіт (послуг), та їх вартість, копію рахунку на оплату №4814809-2025 від 15.12.2025 р. на суму 10000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Українські фінансові операції» слід стягнути судовий збір в розмірі - 2 662,40 грн. 
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 15, 81, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 514, 526, 530, 610, 612, 1048, 1049, 1054, 1077, 1084 ЦК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», (місце знаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 40, прим. 19 літ. «Н», «П», код ЄДРПОУ: 40966896) заборгованість за кредитним договором №4814809 від 16.07.2024 року у загальному розмірі 40 877 (сорок тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 60 коп., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 7 999,97 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором у розмірі 28 197 грн. 65 коп. та суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 39 календарних днів у розмірі 4 679,98 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», (місце знаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 40, прим. 19 літ. «Н», «П», код ЄДРПОУ: 40966896) витрати по сплаті судового збору в сумі - 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі - 10 000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районним судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач:
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" (місце знаходження м. Київ, вул. Глибочицька, 40, прим. 19 літ. "Н", "П"), код ЄДРПОУ: 40966896.

Відповідач:
ОСОБА_1 , (житель        АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено
19 червня 2026 року. 

Суддя	Л. А. Грипіч