ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/14528/22
адміністративне провадження № К/990/48281/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників у суді касаційної інстанції справу № 160/14528/22
за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Головіна Олена Сергіївна,
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року (колегія суддів у складі: головуючого судді Семененка Я.В., суддів Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
1. У вересні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - відповідач, Украерорух), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Міністерства оборони України, у якому просив:
1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168);
1.2. зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду згідно з Постановою № 168, починаючи з 24.02.2022. 
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 № 600 для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки відряджений до Дніпровського регіонального структурного підрозділу Украероруху із залишенням на військовій службі. Позивач зауважив, що за відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил України, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби. Проте відповідач, на переконання позивача, протиправно не виплачує йому додаткову винагороду, передбачену для військовослужбовців Постановою № 168, прийнятою на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію».
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
3. Підполковник ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, відрядженим до Дніпровського регіонального структурного підрозділу Украероруху (далі - Дніпровський РСП Украероруху) для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, що підтверджено довідкою вказаного структурного підрозділу Украероруху від 15.08.2022 №23.3-05/83/15/22.
4. Розрахунковими листками грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із лютого до травня 2022 року підтверджено, що позивачу додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, нарахована та виплачена не була.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
5. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2023, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
5.1. Постановою Верховного Суду від 02.05.2024 скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №160/14528/22, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 
5.2. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, якими в задоволенні позову було відмовлено, та направляючи справу на новий судовий розгляд Верховний Суд виходив із того, що  ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем ЗСУ, має право на отримання додаткової щомісячної винагороди в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, передбаченої Постановою №168 на період дії воєнного стану.
5.3. З аналізу положень Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Статут), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.03.2021 № 121, Верховний Суд констатував, що в особливий період підрозділи ОЦВС підпорядковуються Генеральному штабу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки та частково фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
5.4. У зв`язку з цим Верховний Суд зауважив, що судами попередніх інстанцій не установлено, чи виділяються з Державного бюджету України кошти на забезпечення діяльності Украероруху та чи спрямовуються такі кошти на виплату грошового забезпечення відряджених до підприємства військовослужбовців.
5.5. Також Верховний Суд звернув увагу судів попередніх інстанцій на те, що вони не надали оцінки наказу Украероруху від 01.03.2022 № 126 (а.с.51-52), відповідно до якого на підприємстві запроваджено режим простою з 01.03.2022.
5.6. Нез`ясування судами попередніх інстанцій переліку працівників, які залучалися до виконання безперебійних завдань і функцій підприємства в умовах воєнного стану (пункт 2.1 наказу), та невстановлення наявності/відсутності в указаному переліку ОСОБА_1 , за висновком Верховного Суду, має значення для вирішення питання про наявність/відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди ОСОБА_1 згідно з Постановою № 168.
6. За наслідками нового розгляду рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Украероруху щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 як військовослужбовцю ЗСУ, відрядженому для проходження військової служби до Украероруху, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період із 24.02.2022 по 17.09.2022, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити означену додаткову винагороду за вказаний період.
6.1. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, зокрема, військовослужбовцям ЗСУ, яким є позивач.
7. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2024 апеляційну скаргу Украероруху задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову відмовлено.
7.1. Скасовуючи рішення першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, відповідаючи на ключове питання в цій справі про те, чи наявне у військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, урахував висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень вказаної постанови в подібних правовідносинах, викладених у постанові від 29.08.2024 у справі №640/13029/22, відповідно до яких пункт 1 Постанови №168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови № 104.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
8. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Головіна О.С., звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою, у якій, уважаючи, що суд цієї інстанції допустив неправильне тлумачення закону та не застосував положення закону, який підлягав застосуванню, безпідставно скасував законне рішення суду першої інстанції, просив скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
8.1. Ця касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з неврахуванням висновків Верховного Суду про право військовослужбовців Збройних Сил України, відряджених до Украероруху, на додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, викладених у постановах від 02.05.2024 в цій справі, від 29.02.2024 у справі № 320/2090/23, від 07.03.2024 у справі № 320/10293/22, від 15.05.2024 у справі № 160/14647/22, від 15.05.2024 у справі № 320/10002/22.
8.2. На переконання касатора, суд апеляційної інстанції безпідставно застосував до обставин цієї справи висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 640/13029/22, оскільки ця справа за суб`єктним критерієм не відповідає критеріям типової справи, а отже, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 29.08.2024 у зразковій справі № 640/13029/22, не підлягають обов`язковому врахуванню під час вирішення цієї справи.
9. Ухвалою Суду від 21.01.2025 визнано поважними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2024 у справі № 160/14528/22, поновлено пропущений з поважних причин процесуальний строк та відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою. 
10. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 26.06.2026 закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
Позиція інших учасників справи
11. Від Украероруху до Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , де відповідач просив відмовити в її задоволенні, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити в силі з огляду на її законність та обґрунтованість.
11.1. У цьому відзиві Украерорух зауважив, що відповідач є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство, та належить до сфери управління Міністерства розвитку громад та територій України, основним завданням якого є надання послуг аеронавігаційного обслуговування.
11.2. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 № 1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи повітряного руху України» (далі - Постанова № 1281) на базі структурних підрозділів Украероруху була створена об`єднана цивільно-військова система організації повітряного руху України (далі - ОЦВС) (до складу якої входить цивільний і військовий персонал) і затверджено Положення про цю систему, згідно з пунктом 1 якого ОЦВС складається з підрозділів, повноваження та діяльність яких пов`язані з організацією повітряного руху в повітряному просторі України та в міжнародному повітряному просторі, що перебуває під відповідальністю України, та ці підрозділи входять до складу Украероруху.
11.3. Відповідно до п. 4. Положення про ОЦВС, затвердженого Постановою № 1281, на ОЦВС покладається виконання таких основних завдань: планування і регулювання діяльності у сфері використання повітряного простору України та міжнародного повітряного простору, що перебуває під відповідальністю України; обслуговування повітряного руху в повітряному просторі України та у міжнародному повітряному просторі, що перебуває під відповідальністю України (за винятком зон, де управління повітряним рухом здійснюють відповідні підрозділи державних органів, Збройних Сил та інших військових формувань, суб`єктів підприємницької діяльності, що не входять до складу системи); опрацювання умов використання повітряного простору, здійснення контролю за додержанням порядку і правил використання повітряного простору України та міжнародного повітряного простору, що перебуває під відповідальністю України; інформування відповідних центральних та місцевих органів виконавчої влади, суб`єктів підприємницької діяльності про повітряні судна, що потребують допомоги пошуково-рятувальних служб, та надання необхідної допомоги таким органам і суб`єктам; підтримання на належному рівні технічного стану засобів зв`язку, навігації та спостереження; підготовка та опублікування нормативних документів з питань аеронавігації.
11.4. У зв`язку з наведеним Украерорух наголосив на тому, що як за мирного часу, так і в особливий період, зокрема правового режиму воєнного стану, підрозділи ОЦВС виконують завдання, визначені Повітряним кодексом України, Положенням про ОЦВС, затвердженим Постановою № 1281, Положенням про використання повітряного простору України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2017 № 954, іншими нормативно-правовими актами України з питань організації використання повітряного простору України.
11.5. Водночас в особливий період підрозділи додатково виконують завдання, визначені наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 29.01.2015 № 22 «Про затвердження Положення про особливості діяльності підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період». Керівництво діяльністю підрозділів ОЦВС в особливий період здійснюється Генеральним штабом Збройних Сил України.
11.6. Пунктом 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджено Указом Президента України №1153 від 10.12.2008 (далі - Положення № 1153), визначено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) за їх згодою можуть бути відряджені до державних органів, установ і організацій із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посади відповідно до Переліку посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями в державних органах, установах і організаціях, який затверджується Президентом України.
11.7. Ураховуючи, що до Переліку посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, затвердженого, указом Президента України від 03.05.2017 № 126/2017, включено і посади в Украерорусі, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та граничні військові звання за цими посадами, Украерорух наполягав на тому, що посади в державних органах, установах та організаціях саме заміщуються військовослужбовцями, а не спеціально створюються для них. Так, посади в Украерорусі для заміщення військовослужбовцями є аналогічними тим, що обіймають цивільні працівники Украероруху.
11.8. Підкреслюючи, що згідно з пунктом 8 Наказу Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 «Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України» на військовослужбовця, який перебуває у відрядженні, поширюється розпорядок дня (режим робочого часу) того органу військового управління, військової частини, установи, організації, підприємства, до якого він відряджений, цей учасник справи наголосив на тому, що військовослужбовці, відряджені до Украероруху із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посаду в Украерорусі, мають такий же режим робочого часу, як і інші працівники Украероруху, та відповідно, обіймаючи посади в Украерорусі, їх функціональні обов`язки та завдання відрізняються від завдань військовослужбовців, що безпосередньо несуть службу у Збройних Силах України. При цьому, заміщуючи посади в Украерорусі, військовослужбовці керуються посадовою інструкцією та повинні дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку Украероруху.
11.9. У цьому зв`язку відповідач звертав увагу Суду на те, що посадові обов`язки ОСОБА_1 , визначені пп. 2.1.2. посадової інструкції заступника керівника польотів (оперативного чергового) центру організації повітряного руху структурних підрозділів служби аеронавігаційного обслуговування Дніпровського РСП Украероруху від 24.01.2022 № 22.2-02/6/22, із змісту яких випливає, що вони обумовлені виключно специфікою діяльності відповідача як провайдера аеронавігаційного обслуговування; а протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні змін до посадової інструкції позивача не вносилось, характер посадових обов`язків за посадою, яку позивач заміщує в Украерорусі, не змінився із запровадженням воєнного стану. 
11.10. Украерорух, не заперечуючи тієї обставини, що відповідно до положень пункту 262 Положення № 1153 військовослужбовці, відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладі освіти, в особливий період виконують обов`язки, визначені Генеральним штабом Збройних Сил України, при цьому підкреслив, що матеріали справи не містять жодного доказу визначення Генеральним Штабом Збройних Сил України обов`язків, які протягом дії особливого періоду належало виконувати відрядженому військовослужбовцю ОСОБА_1 під час заміщення посади в Украерорусі.
11.11. Підсумовуючи наведене, Украерорух звертав увагу Суду на те, що позивач був відряджений Міністерством оборони України із залишенням на військовій службі до державного підприємства, яке не підпорядковане Міністерству оборони України, а основні завдання і функції якого жодним чином не пов`язані зі здійсненням заходів з національної безпеки і оборони держави та її територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії, а прийняття рішень про вжиття заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, залучення до участі у таких заходах конкретних військовослужбовців Збройних Сил України, оцінка результативності їх дій знаходиться поза компетенцією Украероруху та не віднесено до його повноважень, визначених Положенням про ОЦВС, затвердженим Постановою № 1281, та Положення про особливості діяльності підрозділів об`єднаної цивільно - військової системи організації повітряного руху України в особливий період, затвердженим наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 29.01.2015 № 22, а керівник Украероруху, відповідно, не має повноважень видавати накази та приймати рішення про нарахування та виплату відрядженим до Украероруху військовослужбовцям додаткової винагороди згідно з Постановою № 168, водночас Держава не передбачила для Украероруху відповідного кошторису з закладеними витратами на виплати додаткової винагороди військовослужбовцям на період воєнного стану відповідно Постанови № 168, та починаючи з дати її прийняття на 2022, 2023, 2024 роки Украероруху не виділялись кошти ані з загального, ані з спеціального, ані з резервного фондів Державного бюджету України на забезпечення витрат на виплату додаткової винагороди відповідно Постанови №168.
11.12. Однак, за доводами відповідача, позивачеві як військовослужбовцю, відрядженому до Украероруху, виплачувалося в повному обсязі грошове забезпечення, виходячи з окладів за посадою, займаною ним в Украерорусі, окладу за військовим (спеціальним) званням і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених Постановою № 104.
11.13. У цьому зв`язку відповідач також зауважив, що Постановою № 168 передбачено чіткий перелік осіб, на яких поширюється додаткова винагорода на період дії військового стану, зокрема і на військовослужбовців, які проходять службу безпосередньо у Збройних Силах України. Проте цей перелік не передбачає виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, які відряджені до інших підприємств, установ та організацій, у тому числі до Украероруху.
Позиція Верховного Суду, оцінка висновків суду, рішення якого є предметом перегляду, та аргументів учасників справи 
12. Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
13. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
14. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного в постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
15. Спір у цій справі виник у зв`язку із (не)поширенням на військовослужбовців, відряджених до державних органів, положень Постанови № 168, якою передбачено на період воєнного стану право військовослужбовців Збройних Сил України на отримання додаткової винагороди.
16. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи, оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, колегія суддів керується зазначеним нижче.
17. Питання (не)поширення на військовослужбовців, відряджених до державних органів, положень Постанови № 168, якою передбачено на період воєнного стану право військовослужбовців Збройних Сил України на отримання додаткової винагороди, у подібних правовідносинах вирішували Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.08.2024 у справі № 640/13029/22 та Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.03.2026 у справі № 160/13876/22, висновки у яких є релевантними до обставин цієї справи та підлягають врахуванню під час вирішення цієї справи в силу частини третьої статті 341 КАС України.
18. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII). Цим Законом установлено єдину систему соціального та правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей.
19. Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
20. Такі розміри визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704).
21. Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
22. Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (із змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2028 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
23. Абзацом третім частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
24. Порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби Украни, відряджених до державних органів, установ та організацій визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 (далі - Порядок № 104).
25. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил.
26. Грошове забезпечення виплачується виходячи з (І) окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, (ІІ) інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також (ІІІ) окладів за військовими (спеціальними) званнями і (ІV) надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців (абзац 2 пункту 1 Порядку № 104).
27. Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться (абзац 3 пункту 1 Порядку № 104).
28. Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці (абзац 5 пункту 1 Порядку № 104).
29. За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил України.
30. Отже, з аналізу норм статті 9 Закону № 2011-XII випливає, що правове регулювання визначення порядку грошового забезпечення військовослужбовців (абзац 2 частини четвертої статті 9 цього Закону) та військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій (абзац 3 частини четвертої статті 9 цього ж Закону), здійснюється різними нормативно-правовими актами.
31. Матеріалами справи підтверджено, що підполковник ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, відрядженим до Дніпровського Дніпровський РСП Украероруху для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.
32. Правовими підставами проходження військової служби позивачем у структурному підрозділі Украероруху є частина шоста статті 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, пункт 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Указ Президента України від 03.05.2017 № 126/2017 «Про Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами».
33. Відповідно до пункту 1.1 Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.03.2021 № 121 (далі - Статут Украероруху), Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.
33.1. Підприємство є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден у повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху відповідно до договорів покладена на Україну.
33.2. Згідно з пунктом 1.2 Статуту Украероруху підприємство є основою об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (далі - ОЦВС), до його складу входять підрозділи ОЦВС. 
33.3. В особливий період підрозділи ОЦВС підпорядковуються Генеральному штабу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки.
34. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан. 
35. Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
36. Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. 
37. Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
38. На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав Постанову № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
39. Абзацом 2 пункту 1 Постанови № 168 визначено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
40. Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів , - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
41. Згодом цей пункт Постанови № 168 був змінений згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793 та інші.
42. З 19.07.2022 абзац перший пункту 1 Постанови № 168 діяв у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022) та передбачав, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць , а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів , - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах.
43. Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови № 168, залежить від типу військового формування (роду військ), у якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, унесеними Постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств і державних органів.
44. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, у тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).
45. Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 № 98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022), унесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
46. З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (чинне з 01.06.2022).
47. Роль і значення указаних рішень (телеграм) та окремого доручення оцінював Верховний Суд, зокрема, у постановах від 08.05.2024 у справі № 620/546/23, від 06.06.2024 у справі № 400/1217/23, від 31.07.2024 у справі № 380/2691/23 та інших. 
48. У вказаних телеграмах Міністр оборони України вимагав на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) установлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно з розрахунку на місяць) у розмірах:
- 100000,00 грн - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);
- 30000,00 грн - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової частини).
49. Змін до Порядку № 104 у зв`язку з прийняттям Постанови № 168 не вносилося.
50. У постановах від 29.02.2024 у справі № 320/2090/23 та від 07.03.2024 у справі № 320/10293/22 Верховний Суд, відповідаючи на питання про поширення на військовослужбовців, відряджених до державних підприємств, дії Постанови № 168, сформував висновок, відповідно до якого такі військовослужбовці мають право на додаткову винагороду, у розмірі до 30000,00 грн, установлену Постановою № 168.
51. Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.08.2024 у справі № 640/13029/22, правовідносини у якій є подібними до обставин цієї справи [160/13876/22], визнала помилковими подібні висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який розглядав цю справу в порядку розгляду зразкової справи, виходячи з такого.
52. Здійснюючи системне тлумачення Постанови № 168, Велика Палата Верховного Суду врахувала зміст преамбули цієї постанови в первісній редакції, в якій зазначалося, що ця постанова прийнята на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію».
53. За висновком Великої Палати Верховного Суду, урахування преамбули під час системного тлумачення тексту Постанови № 168 є неодмінним, оскільки зміст преамбули визначає основні засади тлумачення усього нормативно-правового акта. Преамбула вказує на умови та причини ухвалення цієї постанови та визначає мету її прийняття.
54. Водночас, здійснюючи тлумачення Постанови № 168, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що як текстуальне тлумачення змісту первинної редакції пункту 1 Постанови № 168, так і системне тлумачення цієї постанови з урахуванням умов її прийняття, визначених у преамбулі, дають підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям Збройних Сил України, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України, а тому пункт 1 Постанови № 168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови № 104.
55. На тій підставі, що передбачена пунктом 1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців (пункт 2 частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ), тоді як абзацом 2 пункту 1 Постанови № 104 чітко визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що положення Постанови № 168 не поширюють дію на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій.
56. Згодом висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 29.08.2024 у справі № 640/13029/22, застосував Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 10.10.2024 у справі № 240/21980/22 та від 21.11.2024 в справі № 580/9551/23.
58. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають ураховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
59. Отже, відступаючи від правової позиції, викладеної в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, Суд може не вказувати усі такі рішення, оскільки Суд відступає від правової позиції, а не від судових рішень.
60. Касаційне провадження в цій справі [№ 160/14528/22] відкрито з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з неврахуванням висновків Верховного Суду про право військовослужбовців Збройних Сил України, відряджених до Украероруху, на додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, викладених у постановах від 02.05.2024 у цій справі, від 29.02.2024 у справі № 320/2090/23, від 07.03.2024 у справі №320/10293/22, від 15.05.2024 у справі № 160/14647/22, від 15.05.2024 у справі №320/10002/22, від яких відступив Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.03.2026 у справі № 160/13876/22. 
61. Правові висновки Верховного Суду, від яких у встановленому процесуальним законом порядку Верховний Суд здійснив відступ, не підлягають застосуванню під час вирішення цієї справи.
62. За встановленими в цій справі обставинами позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, який відряджений до Дніпровського РСП Украероруху із залишенням на військовій службі та проходить військову службу безпосередньо у вказаному структурному підрозділі Украероруху, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Постанови № 104. 
63. Отже, позивачу виплачуються тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників структурного підрозділу Украероруху.
64. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху, здійснюється за рахунок коштів цієї установи, й оскільки додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, виплату якої для працівників цієї установи не передбачено, то й немає правових підстав для її виплати позивачу.
65. На підставі викладеного Суд констатує, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд цієї інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення немає.
66. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
67. Отже, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
68. З огляду на результат касаційного розгляду справи, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Головіна Олена Сергіївна, залишити без задоволення.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов  А.Г. Загороднюк