Справа № 127/3289/25
Провадження № 22-ц/801/1531/2026
Категорія: 37
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	Справа № 127/3289/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В. П., 
з участю секретаря судового засідання: Ходакової М. Г.
позивач: ПАТ «Страхова компанія «АРКС»
відповідач: ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2026 року у справі за позовом ПАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача – ПАТ «Страхова компанія «Перша», про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації ,-
в с т а н о в и в:
ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації. Вказало, що 15.08.2022 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №54497Га\05АВ, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Шкода», д.н.з. « НОМЕР_1 ». За вказаним договором страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника ОСОБА_2 страхове відшкодування. 05.07.2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Сітроен», д.н.з. « НОМЕР_2 », по вул. Князів Коріатовичів, 116 в м. Вінниці на допустив зіткнення з транспортним засобом «Шкода», д.н.з. « НОМЕР_1 »,внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) ОСОБА_1 визнав свою вину. На підставі заяви ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування та наданих документів АТ «СК «АРКС» було складено страховий акт, згідно якого останнє здійснило виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 75213,08 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування, страховою компанією ПрАТ «СК «Перша», якою було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 50233,30 грн. Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок. Оскільки ОСОБА_1 сплатив франшизу у розмірі 3200 грн, а шкоду у розмірі 21779,78 грн не визнає ,позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до якого в порядку суброгації перейшло право вимоги відшкодування шкоди , просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь різницю між відшкодованими збитками і страховою виплатою розмірі 21779,78 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» в порядку суброгації витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 21779,78 грн, а також судовий збір в розмірі 3028 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права ,а у справі ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що висновок суду про неможливість розгляду заперечень ОСОБА_1 щодо передачі демонтованих пошкоджених деталей або врахування їх залишкової вартості без залучення ОСОБА_2 до участі у справі є неправильним, оскільки після виплати ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» страхового відшкодування права потерпілого у деліктному зобов`язанні в межах виплаченої суми в порядку суброгації перейшли до останнього, а тому саме він став належним кредитором у спірних правовідносинах. У зв`язку з цим ОСОБА_1 має право висувати проти страховика ті самі заперечення, які міг би заявити проти потерпілого, зокрема, щодо передачі залишків пошкоджених деталей або зменшення розміру відшкодування на їх вартість. Окрім того ,суд проігнорував заяви ОСОБА_1 щодо передачі йому пошкоджених деталей або зобов`язання позивача щодо проведення оцінки їх вартості та зменшення суми позову на таку величину. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що 05 липня 2023 року у м. Вінниці по вул. Князів Коріатовичів сталася ДТП за участю транспортного засобу «Citroen», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Skoda», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_3 ..
Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 05 липня 2023 року, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав.(а.с.17)
15.08.2022 року між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №54497Га\ НОМЕР_3 на транспортний засіб «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску.(а.с.18)
Власником транспортного засобу «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, на час дорожньо-транспортну пригоди являвся ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .(а.с.16)
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 щодо автомобіля «Citroen», д.н.з. « НОМЕР_2 » на момент ДТП була застрахована в ПрАТ „СК „Перша” на підставі договору обов`язкового страхування ЕР-211948411 від 09.11.2022 року.(а.с.17)
Згідно акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 06.07.2023 року, під час огляду транспортного засобу «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, власником якого є ОСОБА_3 , виявлено наступні пошкодження: двері задні праві, двері передні праві, крило заднє праве, поріг правий, дик колеса, бампер задній.(а.с.28)
Відповідно до рахунку-фактури ДП « Автотрейдинг Вінниця» №ДПС22-3203 від 06.07.2023 року калькуляція пошкоджень становить 75213,08 грн (з ПДВ).(а.с.31)
Згідно копії страхового акту АТ «СК`АРКС» №ARXARX737603 від 12.07.2023 року, сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №54497Га\05АВ від 15.08.2022 року складала 75213,08 грн.(а.с.35)
АТ «СК «АРКС» здійснило переказ коштів ОСОБА_3 у розмірі 75213,08 грн страхового відшкодування згідно акту №ARXARX737603, рахунку №ДПС22-3203 від 06.07.2023 року, що підтверджується платіжним дорученням № 991309 від 07.08.2023 року.(а.с.39)
Крім того, згідно розрахунку суми страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно –правової відповідальності №ЕР-211948411 від 09.11.2022 з періодом дії з 13.11.2022 по 12.11.2023 і згідно копії страхового акту №ЦВ25101 від 28.11.2023 року розмір страхового відшкодування ОСОБА_3   становить 50233,30 грн, франшиза - 3200 грн.(а.с.40-зворот)
Згідно платіжної інструкції №5884 від 28.11.2023 року ПрАТ «СК «Перша» сплатила на користь АТ «СК «АРКС» 50233,30 грн страхового відшкодування по регресу №7870/18/ЦВ, відповідно до страхового акту №ЦВ25101 від 27.11.2023.(а.с.38-зворот)
АТ «СК «АРКС» зверталось до відповідача ОСОБА_1 з претензією про відшкодування шкоди у розмірі 24 979,78 грн, з урахуванням франшизи,у відповідь на яку відповідач листом від 27.02.2024 року повідомив про невизнання пред`явленої йому вимоги у зв`язку із тим, що пошкоджені деталі вказаного автомобіля йому не передавались, а претензія не містить посилань на можливість такої передачі у випадку сплати ним суми грошових коштів.(а.с.44)
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 05.07.2023 року, винуватцем якої є ОСОБА_1 , транспортному засобу потерпілого ОСОБА_2 було завдано механічних пошкоджень, а ПрАТ «СК «АРКС» , як страховиком потерпілої особи за договором добровільного страхування було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування шкоди у розмірі 75 213,08 грн. Врахувавши, що за договором обов`язкового страхування відповідальності страховик відповідача - ПрАТ «СК «Перша» виплатив страховику потерпілого страхового відшкодування лише 50 233,30 грн, з урахуванням фізичного зносу пошкоджених деталей, а відповідач додатково сплатив франшизу в сумі 3 200 грн, суд дійшов висновку про наявність у ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» права вимоги до ОСОБА_1 в порядку суброгації на суму різниці між фактичним розміром спричиненої шкоди та здійсненими страховими виплатами, яка становить 21 779,78 грн. Водночас, суд відхилив заперечення ОСОБА_1 щодо необхідності передачі йому демонтованих пошкоджених деталей або зменшення розміру відшкодування на їх залишкову вартість, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що такі деталі перебувають у володінні ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», а потерпілий ОСОБА_2 , до якого могла бути адресована відповідна вимога, не був залучений до участі у справі. Окрім того, суд виходив із того, що чинним законодавством не передбачено обов`язок страхувальника передати страховику запчастини автомобіля, що були пошкоджені та підлягали заміні..
Колегія суддів вважає ,що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права та практику Верховного Суду ,внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 21779,78 грн, проте колегія суддів не погоджується із мотивами відмови суду щодо передачі демонтованих та пошкоджених деталей транспортного засобу ОСОБА_1 ,виходячи з наступного.
Рішення суду оскаржується відповідачем лише в частині незаконності щодо зобов`язання ОСОБА_2 передати пошкоджене майно (замінені деталі) ОСОБА_1 , тому в частині встановленої судом необхідності страхового відшкодування в порядку суброгації ,апеляційним судом не переглядається.
Посилання у доводах скарги на безпідставність висновку про неможливість розгляду судом заперечень ОСОБА_1 про передачу демонтованих деталей чи врахування їх залишкової вартості без залучення ОСОБА_2 до участі у справі, є неправильними , бо після виплати страхового відшкодування позивачем до нього в порядку суброгації перейшли права потерпілого у деліктному зобов`язанні в межах виплаченої суми, не заслуговують на увагу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до ст.108 ЗУ «Про страхування» в редакції від 29.10.2022 року (чинній на момент укладення договору страхування ЕР-211948411 від 09.11.2022 року) страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Доводи апеляційної скарги про те, що після виплати страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» у порядку суброгації перейшли права потерпілого у деліктному зобов`язанні, у зв`язку з чим відпала необхідність залучення потерпілого до участі у справі, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на неправильному та спрощеному розумінні правової природи суброгації. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 108 ЗУ «Про страхування», у разі здійснення страховиком виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування до нього переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, але виключно в межах фактично виплаченої страхової суми. Зазначений перехід є спеціальним видом правонаступництва, який у цивільному праві визначається як суброгація. Разом із тим суброгація не є універсальним правонаступництвом і не означає переходу до страховика всього комплексу прав потерпілого, як сторони деліктного зобов`язання. У результаті такої заміни відбувається не передання «статусу потерпілого» в цілому, а виключно перехід права грошової вимоги до особи, яка завдала шкоди, в обсязі здійсненої страхової виплати. Усі інші права потерпілого, які не охоплені страховим відшкодуванням, зберігаються за ним. Таким чином, до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» перейшло не право потерпілого у повному обсязі та не весь комплекс його процесуальних і матеріальних прав у деліктному зобов`язанні, а лише самостійне, обмежене за обсягом право вимоги до ОСОБА_1 , відповідального за заподіяну шкоду. Саме тому твердження апелянта про повну заміну потерпілого ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» є юридично некоректним та таким, що не відповідає змісту наведених норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд проігнорував заяви ОСОБА_1 щодо передачі йому пошкоджених деталей або зобов`язання позивача щодо проведення оцінки їх вартості та зменшення суми позову на таку величину, не заслуговують на увагу. 
Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення з ОСОБА_1 в порядку суброгації суми страхового відшкодування, виплаченої страховиком за договором добровільного страхування потерпілій особі страхового відшкодування за пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб. Розмір заявлених позивачем до стягнення збитків визначається як різниця сплаченого позивачем ,як страховиком, потерпілому страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна (автомобіля) та виплаченого останньому страховиком страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 , що підтверджений належними і допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. 
В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 вимоги ,про які наголошує у апеляційній скарзі щодо визначення вартості пошкоджених деталей не підтвердив відповідними доказами ,призначену судом за його клопотанням транспортно- товарознавчу експертизу не оплатив, чим унеможливив її проведення ,відповідно, вартість пошкоджених деталей суду не довів . 
Крім того, згідно п.14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках 
стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні 
збитків).
Таким чином, доводи ОСОБА_1 про вирахування із суми відшкодування вартості відновлювального ремонту вартості пошкодженого майна не підлягають до задоволення ,оскільки він не довів їх вартість і у цій справі не ставиться питання про стягнення збитків за транспортний засіб ,визнаний знищеним ,а стягується шкода за відновлювальний ремонт пошкодженого з вини відповідача автомобіля ,в ході якого пошкоджені деталі були замінені на нові в процесі ремонту. Відтак ,він, як винна особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна при відновленні попереднього стану автомобіля ,а тому повинен відшкодувати шкоду позивачу в порядку суброгації в повному об`ємі.
Крім того, чинне законодавство не покладає на потерпілу особу чи страховика за договором добровільного страхування обов`язку зберігати демонтовані у процесі ремонту деталі транспортного засобу та враховувати таку вартість при визначенні розміру шкоди. Відповідно до наведених роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, у разі використання для відновлення пошкодженого майна нових вузлів, деталей та комплектуючих особа, відповідальна за завдану шкоду, не має права вимагати зменшення розміру відшкодування з урахуванням вартості пошкоджених деталей або їх зношеності.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для передачі ОСОБА_1 пошкоджених деталей транспортного засобу чи зменшення розміру заявлених до стягнення збитків на їх гіпотетичну залишкову вартість, а тому відповідні доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 є непереконливими і такими, що підлягають відхиленню, а оскаржуване рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права , підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати в суді апеляційної інстанції необхідно залишити за апелянтом ОСОБА_1 . 
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382-384, ЦПК України, суд,
Постановив: 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: Л.О. Голота

В.П. Рибчинський