Справа № 761/10183/25
Провадження № 2/761/1850/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: Савицького О.А.,
при секретарі: Дибань А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах обмежено дієздатної ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:
27.01.2022 ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах обмежено дієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору довічного утримання 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.08.2011 р. між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір довічного утримання, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передала, а відповідач набув у власність квартиру АДРЕСА_1 . При цьому відповідач зобов`язався надавати ОСОБА_2 довічне матеріальне забезпечення та усі види догляду. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе за вказаним договором зобов`язання не виконує, не забезпечує ОСОБА_2 харчуванням, допомогою та не оплачує комунальні послуги, позивач вважає, що договір підлягає розірванню із застосуванням передбачених законом наслідків у вигляді повернення права власності на майно відчужувачу.
Ухвалою від 03.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 28.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ним заявах по суті справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог у повному обсязі та надав згоду на розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами та доказами.
З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив здійснювати розгляд за відсутності осіб, які не з`явились.
Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 22.08.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Лазарєвою Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2093. 
Згідно з умовами договору ОСОБА_2 передала у власність відповідача квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до умов договору відповідач зобов`язаний надавати ОСОБА_2 довічне матеріальне забезпечення (харчування, одяг, медична допомога) та оплачувати комунальні послуги. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач згадані обов`язки не виконує. Будь-яких доказів на підтвердження належного виконання умов договору (квитанцій, чеків, розписок) стороною відповідача суду надано не було.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що з моменту укладення договору довічного утримання відповідачка в порушення вимог п.7 договору взяті на себе зобов`язання не виконує, а тому вважає, що договір підлягає розірванню та у зв`язку з цим підлягають застосуванню передбачені законом наслідки такого розірвання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При цьому, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.
Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Як вказано в ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до ч.1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 р. у справі № № 644/1566/19, від 25.02.2021 р. у справі №686/13821/19, від 28.03.2018 р. у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 р. у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 р. у справі № 755/1750/19.
Окрім цього, матеріали справи містять заяву відповідача про повне визнання позовних вимог та згоду на розірвання згаданого договору довічного утримання.
Враховуючи, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання (догляду) від 22.08.2011, умови якого позивачкою були виконані, шляхом передання належної їй частки квартири у власність відповідача, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, зокрема позивачку матеріально не забезпечує та не здійснює догляд за нею, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про розірвання договору є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання, укладений 22.08.201 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лазарєвою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №2093.
Оскільки, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірваннядоговору довічного утримання, тому, приймаючи до уваги положення ч.1 ст. 756 ЦК України вважає необхідним задовольнити позов також у іншій частині вимоги, зокрема застосувати наслідки розірвання вказаного договору, а саме визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах обмежено дієздатної ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 22 серпня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №2093. 
Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, укладеного 22 серпня 2011 рогку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.
Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

Суддя: