Справа № 947/11833/26
Провадження № 1-кп/947/866/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2026 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілого – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
захисника – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026163480000091 від 27.01.2026 року у відношенні: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, – 

ВСТАНОВИВ:

27.01.2026 року о 20:57 годині працівники правоохоронного органу – поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції (УПП) в Одеській області капрал поліції ОСОБА_4 та інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції (УПП) в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_7 прибули у форменому одязі працівників поліції (однострої) до АЗС «WOG», що розташовується за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 174 Б у зв`язку з виконанням службових обов`язків для допомоги екіпажу патрульної поліції УПП в Одеській області «Океан-103» у складі інспекторів УПП в Одеській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_5 , оскільки останній керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на території вказаної АЗС перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Після складання працівниками поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_5 , останній голосно висловлювався в нецензурній формі до працівників поліції, поводив себе неадекватно та кидався в бійку.
На вимогу працівників поліції екіпажу патрульної поліції УПП в Одеській області «Океан-103», які згідно Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року: вживають заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняють виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, вживають заходів, спрямованих на усунення загроз здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, здійснюють своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; вживають заходів для запобігання та протидії домашньому насильству (п.п. 3-5, 18 ч. 1 ст. 23); можуть застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи (ст. 32); опитування особи (ст. 33); поверхнева перевірка і огляд (ст. 34), щодо припинення протиправних дій ОСОБА_5 , не відреагував та продовжив гучно висловлюватись в нецензурній формі, вчиняючи конфлікт відносно всіх присутніх працівників поліції. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу ОСОБА_4 у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Приблизно о 20:59 год., 27.01.2026 року ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний намір, умисно наніс удар своєю головою в праву частину обличчя поліцейського ОСОБА_4 , який стояв навпроти нього на близькій відстані та спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин орбітальної ділянки справа у формі контузії правого очного яблука 1-го ступеню, садно рогівки, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
За таких обставин, своїми умисними діям ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, за кваліфікуючими ознаками ч. 2 ст.345 КК України – умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, визнав повністю та беззастережно. Суду пояснив, що 27.01.2026 року перебував на території АЗС «WOG» у стані алкогольного сп`яніння, де відносно нього працівниками патрульної поліції складався адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП. Підтвердив, що поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, не реагував на їх законні вимоги припинити протиправну поведінку. Пояснив, що під час конфлікту усвідомлював, що спілкується саме з працівниками поліції, які перебували у форменому одязі та виконували свої службові обов`язки. Визнав, що діючи умисно, наніс удар головою в область обличчя поліцейського ОСОБА_4 , внаслідок чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження, зазначені в обвинувальному акті. Обвинувачений зазначив, що про свої дії шкодує, усвідомив їх протиправність та суспільну небезпечність. Після вчинення кримінального правопорушення свою поведінку переосмислив, будь-яких претензій до працівників поліції не має, визнає правомірність їхніх дій та законність висунутих до нього вимог. У скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, запевнив, що надалі дотримуватиметься вимог закону та не вчинятиме жодних правопорушень. Також обвинувачений подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, підтвердивши, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення, не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та усвідомлює наслідки застосування зазначеного порядку судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні, пояснив, що на момент події проходив службу на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області та 27.01.2026 року разом з іншими працівниками поліції перебував при виконанні службових обов`язків на території АЗС «WOG» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 174-Б. Показав, що прибув на місце події для надання допомоги екіпажу патрульної поліції «Океан-103», працівниками якого відносно ОСОБА_5 складався адміністративний протокол за ст.130 КУпАП. Після складання зазначеного протоколу ОСОБА_5 почав поводитися агресивно, голосно висловлюватися нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, провокувати конфлікт та не реагував на неодноразові законні вимоги припинити протиправну поведінку. Потерпілий зазначив, що він та інші працівники поліції перебували у форменому одязі, представлялися та виконували свої службові обов`язки, тому обвинувачений достеменно усвідомлював, що спілкується саме з працівниками правоохоронного органу. Далі ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_5 , перебуваючи навпроти нього на близькій відстані, раптово та без будь-яких підстав умисно наніс удар головою в праву частину його обличчя. Внаслідок удару він відчув різкий фізичний біль та був змушений звернутися за медичною допомогою. В результаті протиправних дій обвинуваченого йому були спричинені тілесні ушкодження. 
Беручи до уваги, що обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, керуючись положеннями частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, після з`ясування думки всіх учасників судового провадження, дійшов висновку про можливість обмеження обсягу дослідження доказів.
Суд роз`яснив сторонам кримінального провадження зміст зазначеної норми закону, відповідно до якої, у разі визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та за наявності згоди сторін, суд має право не досліджувати ті докази, що стосуються фактичних обставин справи, якщо вони ніким не оспорюються, за умови, що таке обмеження не суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, зокрема, забезпечення того, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а невинувата особа не була обвинувачена чи засуджена.
Згідно зі ст.ст. 22, 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів, при цьому суд досліджує докази безпосередньо та надає оцінку лише тим із них, які були предметом судового розгляду.
Під час судового розгляду суд з`ясував, що учасники процесу не заперечують проти застосування вказаної процедури, погоджуються з тим, що фактичні обставини події встановлені достатньо повно, а визнання обвинуваченим вини не викликає сумнівів у його добровільності та усвідомленості. У зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту самого обвинуваченого та вивчення матеріалів, що характеризують його особу, оскільки зазначені обставини не є спірними та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.
Суд окремо роз`яснив обвинуваченому правові наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а сааме, що в такому випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, оскільки вони визнаються такими, що не підлягають подальшому перегляду. Обвинувачений підтвердив, що зазначене йому зрозуміло, і наполягав на розгляді справи у скороченому порядку.
Таким чином, дотримавшись вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що обмеження обсягу дослідження доказів не порушує прав сторін, відповідає принципам безпосередності, змагальності та диспозитивності судового розгляду, закріпленим у статтях 22, 23, 26 КПК України, та спрямоване на забезпечення розумних строків судового провадження відповідно до статті 28 КПК України.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за кваліфікуючими ознаками –умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків – доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, а також думку потерпілого, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо речових доказів суд керується ст.100 КПК України та враховує їх процесуальне значення. Електронні носії інформації, які містять відомості про хід та результати слідчих дій, є складовою матеріалів кримінального провадження та підлягають зберіганню разом із ними.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити показання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 та пункту 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій – зберігати в матеріалах кримінально провадження; 
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси                     ОСОБА_1