Справа №686/13437/23 
Провадження №2/672/4/26 

РІШЕННЯ   
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року        м. Городок
Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка, в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, цивільну справу №686/13437/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
про стягнення боргу, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу до відповідача, пояснивши суду, що останній безпідставно відмовляється повертати отримані у борг кошти.
Ухвалою суду від 07.07.2023 було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами №6821280400030090102 площею 2.27 га та №6821280400040031102 площею 2.51 га, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2 (а.с. 38).
Ухвалою судді від 10.07.2023 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 06.09.2023 (т.1 а.с. 40).
Ухвалою суду від 31.01.2024 судом було витребувано оригінал розписки від позивача для огляду в судовому засіданні, оскільки позивач не виконував протокольну увалу суду з цього питання (т.1 а.с. 102).
Ухвалою суду від 17.04.2024 було задоволено клопотання представниці відповідача та витребувано з декількох юридичних осіб оригінали документів зі зразками підписів відповідача (т.1 а.с. 129).
Ухвалою суду від 21.05.2024 було задоволено клопотання представниці відповідача про проведення у справі судової почеркознавчої експертизи та провадження у справі було зупинено (т.1 а.с. 139).
Ухвалою суду від 22.07.2024 було поновлено провадження у справі на підставі клопотання експерта, який просив надати йому для дослідження додаткові матеріали, розгляд справи було призначено на 30.07.2024 (т.1 а.с. 148).
Ухвалою суду від 30.07.2024 направлено експертам матеріали справи для проведення експертизи, провадження у справі зупинено (т.1 а.с. 155).
Ухвалою суду від 13.11.2024 було відновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку експерта, призначено дату судового розгляду 11.12.2024 (т.1 а.с. 175).
Ухвалою суду від 16.01.2025 було задоволено клопотання представниці відповідача про проведення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи та провадження у справі було зупинено (т.1 а.с. 199).
Ухвалою суду від 14.04.2025 було поновлено провадження у справі через не оплату відповідачем проведення експертизи та повернення експертом матеріалів справи на адресу суду. призначено дату судового розгляду 06.05.2025 (т.1 а.с. 212).
Ухвалою суду від 16.07.2025 було витребувано із органів РАЦС відомості щодо реєстрації смерті відповідача, а проведення судового засідання було відкладено на 29.07.2025 (т.1 а.с. 242).
Ухвалою від 29.07.2025 було зупинено провадження у справі до спливу шестимісячного строку з дня смерті відповідача (т.2 а.с. 6).
Ухвалою суду від 04.02.2026 було поновлено провадження у справі та витребувано з нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , розгляд справи призначено на 10.03.2026 (т.2 а.с.9).
Ухвалою суду від 10.03.2026 замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на правонаступницю ОСОБА_3 (т.2 а.с.35).
В судове засідання 14.05.2026 представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Згідно заявлених позовних вимог просить стягнути з відповідача 115 500 грн. 00 коп. основного боргу, 37883 грн. 12 коп. індексу інфляції за період прострочення виконання умов договору, 3465 грн. 00 коп. у якості 3% річних за прострочення виконання умов договору.
У попередніх судових засіданнях також позовні вимоги підтримував, пояснював. що позивач передав кошти відповідачу в рахунок того, що у майбутньому мали бути укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок, які належали на праві власності відповідачеві. Неможливість укладення договору купівлі продажу одразу, позивач пояснював існуючим на той час мораторієм на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
Допитаний у судовому засіданні 26.03.2024 позивач повідомив суду, що він був власником товариства, яке вело господарську діяльність з 2009 року і далі у Городоцькому районі Хмельницької області. Там він познайомився з ОСОБА_2 , в якого запропонував придбати земельну ділянку за 15000 доларів США. Передавши ОСОБА_2 обумовлену суму, а саме 15000 доларів США, позивач отримав оригінал державного акту на землю та з 2009 року був користувачем вказаної земельної ділянки.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. своєї позиції по позову не висловила.
У раніше проведених судових засіданнях представниця відповідача ОСОБА_2 , як і сам відповідач, позовні вимоги не визнавали, однак пояснення відповідача були непослідовними. Він спочатку визнавав факт укладення договору оренди земельних ділянок з позивачем, однак не міг пояснити чи існує такий договір фізично. Також вказував, що даними земельними ділянками позивач фактично користувався увесь час. Разом із цим відповідач заперечував факт отримання від позивача будь-яких коштів взагалі.
Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, який подав відповідну заяву.
Також з врахуванням того, що відповідачка втретє не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. суд вважає провести розгляд вказаної справи також за її відсутності.
Оголосивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого.
Судом об`єктивно встановлено, що 05.06.2009 ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку про те, що він отримав 115500 грн. 00 коп.( у еквіваленті 15000 доларів США) у якості стовідсоткового авансу за продаж земельного паю 4.78 га. При цьому вказав, що даний земельний пай буде продано ОСОБА_1 за вказану суму протягом одного місяця з дати зняття державними органами мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення. З дати отримання авансу і до моменту продажу вказаного земельного паю, даний пай переходить у користування ОСОБА_1 без будь-яких обмежень (а.с. 17).
Оригінал вказаної розписки було витребувано і оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.
Позивач вказує, що після вказаних дій ОСОБА_2 передав йому оригінал державного акту про право власності на землю, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 20).
З копії державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що вказані земельні ділянки передано ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення сесіє Бедриковецької сільської ради народних депутатів №6 від 11.10.2002 року.
Згідно висновку експерта від 29.10.2024 не виявилось можливим дати відповідь на питання чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 на розписці від 05.06.2009 року ним особисто (а.с. 167-171).
При цьому, судом враховується, що відповідач не забажав оплачувати повторну судову почеркознавчу експертизу, призначену судом 16.01.2025, як не зробила це і його правонаступниця, у результаті чого така ухвала суду залишилась невиконаною (а.с. 207).
Представник позивача вказує, що дія земельного мораторію була скасована 01.07.2021, а отже саме з цього часу у відповідача виник обов`язок щодо повернення коштів.
Вирішуючи питання щодо природи правовідносин, які виникли між сторонами та норм права, які підлягають застосуванню, суд виходить із такого.
Представник позивача, як на правову підставу позову, посилається на положення ст. 1046 ЦК України та зазначає, що у сторін виникли договірні зобов`язання з позики.
Разом із тим, з наданої копії розписки вбачається, що сторони намагались укласти попередній договір купівлі продажу, однак, вочевидь не дотримались вимог щодо його форми.
Отже, відповідач набув спірні кошти без належної правової підстави.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Така правова позиція висловлена в постанові КЦС Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №623/363/20.
Як вбачається з матеріалів справи, буд-яких договорів між сторонами про передачу земельної ділянки не укладалося.
Отже обов`язок по передачі земельної ділянки позивачу не виконано, тому отримані відповідачем кошти мають всі ознаки безпідставно набутого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач отримав грошові кошти без достатніх правових підстав та не повернув їх позивачу, а отже такі кошти є безпідставно набутим майном, у розумінні положень ст. 1212 ЦК України.
Ураховуючи викладене, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Щодо можливості стягнення 3% річних та інфляційних, на підставі ст.625 ЦК України, суд приходить до такого висновку.
Дійсно, у постанові ВП ВС від 7 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23) зазначила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Із цього моменту виникає передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Разом із тим, представник позивача не надав на вимогу суду детального розрахунку, з якого б було зрозуміло за який саме період останній просить здійснити таке стягнення, а відомості про це як у позовній заяві, так і у матеріалах справи відсутні.
У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки позивач не вказав конкретний початковий і кінцевий моменти прострочення, суд не може обрати цей період на власний розсуд, оскільки це буде виходом за межі позову.
З цих підстав у цій частині позовних вимог слід відмовити.
У порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, що становить: оскільки позов задоволено на 73.63 %, то сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить 1154 грн. 87 коп. (відповідний відсоток від первинно сплаченого судового збору в розмірі 1568 грн. 48 коп.)
Керуючись ст.ст. 141, 265 ЦПК України, суддя
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , як правонаступниці ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 115500 грн. 00 коп. (сто п`ятнадцять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) безпідставно набутих коштів.
У задоволені решти позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , як правонаступниці ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1154 грн. 87 коп.
сплаченого судового збору . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Підлісний Олег Володимирович, 29000, вул. Героїв Майдану 54 оф.17, м.Хмельницький.
Відповідачка: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя: