ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 621/2616/25
провадження № 22-ц/818/1575/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення суми, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2025 року, постановлене суддею Овдієнко В.В.,
в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 449495-КС-001 про надання кредиту від 19.02.2022 у розмірі 41 711 грн 95 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах - 25 611 грн 95 коп., суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією - 2 100 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 449495-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Позивач 19.02.2022 направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 449495-КС-001 про надання кредиту, та остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. ТОВ "Бізнес Позика" направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8072, на номер телефону НОМЕР_1 , котрий останнім був введений.
Таким чином, 19.02.2022 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 449495-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримала 14 000 грн 00 коп.
Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,08247665 процентів за кожен день користування Кредитом.
Пунктом 2. Кредитного договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 14 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 .
Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом , із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору.
Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. 
Позивач не нараховував жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася .
Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, та станом на 08.08.2025 має заборгованість за договором № 449495-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 41 711 грн 95 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000 грн 00 коп; суми прострочених платежів по процентах - 25 611 грн 95 коп; суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 2 100 грн 00 к.
Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 32 940 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок) грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 1 912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять) грн 97 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
У задоволенні решти позову - відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Бізнес позика» просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" суми прострочених платежів по процентах, а саме: змінити стягнену суму прострочених платежів по процентах з 18 940,00 грн. на нову суму - 25 611,95 грн.; скасувати в частині відмови стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" суми прострочених платежів за комісією в розмірі 2100,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно з яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" суму прострочених платежів за комісією в розмірі 2 100,00 грн 
Зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо заборгованості Боржника, опирається на погоджену сторонами в п.3.2.Договору суму, яка підлягає до сплати позичальником. Зокрема, даний пункт договору затверджує графік платежів позичальника і після повного погашення заборгованості позичальником згідно такого графіку, він мав би сплатити на користь кредитора 35 040,00 грн., з яких: 14 000,00 грн. за тілом кредиту; 18 940,00 грн. за процентами; 2 100,00 грн. за комісією. Тобто, суд першої інстанції при вирішенні питання заборгованості Боржника бере до уваги погоджену сторонами в п.2.8.Договору орієнтовну загальну вартість наданого кредиту, яка складала 35 040,00 грн. Однак, даний підхід суду не є вірним до застосування в ситуації, яка склалася між сторонами, адже така орієнтовна вартість не є беззаперечно незмінною і напряму залежить від дотримання позичальником встановленого графіку платежів. Саме тому вона іменується "орієнтовною". Вказує, що згідно розрахунку заборгованості, наданого Позивачем в суді першої інстанції, то з нього вбачається, що після 06.08.2022р. (дата закінчення терміну кредитування) розмір процентів та розмір загальної заборгованості Боржника в цілому НЕ зростає. Тобто усі нарахування, які здійснював кредитор Боржнику, були такими, що здійснювалися кредитором виключно з 19.02.2022р. (дата укладання договору кредиту) до 06.08.2022р. (дата закінчення терміну кредитування), а відтак, думка Зміївського районного суду про те, що (цитата із Рішення) "після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором", - взагалі ніяким чином не може стосуватися реалій нашої справи, адже товариство не нараховувало відсотки Боржнику після спливу строку кредитування. Окремо звертає увагу на те, що суд першої інстанції вважає умови кредитного договору щодо сплати комісії Боржником нікчемними. Між тим, безпосередньо самим Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право кредитодавця встановлювати комісію "за надання кредиту"! Саме за надання кредиту, а НЕ за надання інформації, чи будь-яких інших супутніх послуг що має вчинятись бесплатно, встановлювалася комісія в договорі. А тому твердження суду першої інстанції в Рішенні від 24.10.2025р. про нікчемність положень договору щодо оплати комісії є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Бізнес Позика» довело належними та допустимими доказами укладення сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів зі сплатою процентів за їх користуванням. Проте, суд першої інстанції вважав, що позивачем не було надано належні та допустимі докази в обґрунтування суми заявлених до стягнення процентів та дійшов висновку, що стягненню підлягають проценти за користування кредитом у розмірі 18 940 грн. Крім того, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією виходив з нікчемності даної вимоги. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом першої інстанації встановлено, що Даними договору № 449495-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 19.02.2022, паспорта споживчого кредиту, пропозиції (оферти) укласти Договір № 449495-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 19.02.2022, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 449495- 001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 19.02.2022, візуальної форми послідовності дій клієнта, анкети клієнта, підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, анкети клієнта, Правил відкриття кредитної лінії ТОВ "Бізнес Позика" (нова редакція), паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 30.01.2008, картки фізичної особи платника-податків ОСОБА_1 підтверджується, що 19.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 449495-КС-001, за умовами якого ОСОБА_1 , отримав 14 000 грн 00 коп., на строк до 06.08.2022, з денною процентною ставкою 1,08247665 %, комісійною винагородою банку в розмірі 2 100 грн 00 коп. Загальна вартість кредиту обумовлена на суму 35 040 грн 00 коп., яка складається з: 14 000 грн 00 коп. - тіла кредиту; 18 940 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом; 2 100грн 00 коп. - комісія (а. с. 20-49, 56-58).
Згідно розрахунків за кредитом у гривні, довідки про стан заборгованості, перед ТОВ "Бізнес Позика", за ОСОБА_1 наявна заборгованість, станом на 08.08.2025, у розмірі 41 711 грн 95 коп., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 14 000 грн 00 коп; суми заборгованості по відсотках - 25 611 грн 95 коп; суми заборгованості за комісією - 2 100 грн 00 коп.; суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп. (а. с. 11-19).
Зазначені розрахунки містять відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів. 
Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, 19.02.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №449495-КС-001 про надання кредиту, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатору G-8072. Термін дії договору - до 06 серпня 2022 року.
За умовами кредитного договору №449495-КС-001 відповідач отримав від позивача ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 14 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,08247665 % за кожен день користування кредитом.
ТОВ «Бізнес Позика» надав ОСОБА_1 грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку відповідача.
З розрахунку заборгованості за договором №449495-КС-001 вбачається, що станом на 08.08.2025, у розмірі 41 711 грн 95 коп., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 14 000 грн 00 коп; суми заборгованості по відсотках - 25 611 грн 95 коп; суми заборгованості за комісією - 2 100 грн 00 коп.; суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп..
Відповідно до пункту 2 кредитного договору №449495-КС-001 плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1,08247665 % процентів за кожен день користування кредитом. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що сума заборгованості по відсотках нараховувалась в межах строку дії договору з 19.02.2022 року по 06.08.2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком.
Перевіряючи наведений позивачем розрахунок заборгованості, апеляційним судом встановлено, що за період з 19.02.2022 року по 06.08.2022 року включно (тобто 169 днів) позивачем нараховувались відсотки у розмірі 1,08247665 % за кожен день користування кредитом, таким чином, загальна сума платежів по відсоткам становить - 25611,39 грн (14000 грн х 1,08247665 % х 169 днів).
Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості.
Отже, сума заборгованості по процентам у розмірі 25611,39 грн підтверджена розрахунком заборгованості за договором №449495-КС-001 про надання кредиту від 19 лютого 2022 року, що повністю відповідає як умовам кредитного договору так і вимогам законодавства України.
Однак, суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно зробив висновок, що стягненню за процентами підлягає лише сума 18 940 грн., вважаючи, що проценти нараховані поза межами строку дії договору.
За встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за процентами у заявленому позивачем загальному розмірі - 25611,39 грн.
Щодо стягнення комісії, судова колегія зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 2100 грн, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією у розмірі 2100 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову становить 2422.40 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 100%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви 2422,40 грн.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги становить 3633,60 грн. 
Між тим, оскільки позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині, то за подачу апеляційної скарги повинен був сплатити з урахуванням коефіцієнту 0,8 оскільки апеляційна скарга подана в електронній формі 916,96 грн (764,14*150%*0,8), та з урахуванням задоволення апеляційної скарги з відповідача на користь позивача за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню 916,96 грн. 
Разом з тим, як зазначалось вище, за подання апеляційної скарги позивачем було сплачено 3633,30 грн., судового збору, тобто в більшому розмірі.
Між тим, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою в порядку п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" про поверння надмірно сплаченого судового збору в розмірі 2716,64 грн. (3633,60грн. - 916,96 грн.).
Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви 2422,40 грн., а за подання апеляційної скарги 916,96 грн., а всього 3339,36 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" - задовольнити.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2025 року змінити в частині суми стягнення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 41711,95 грн
Перерозподілити судові витрати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн, апеляційної скарги - 916,96 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді         О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований