КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №761/41099/20 Головуючий у І інстанції Мальцев Д.О.
Провадження №22-ц/824/1521/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 травня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Борисової О.В., Голуб С.А., 
за участі секретаря Кононової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Олексія Ігоровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025року та за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - адвоката Мальованого Василя Васильовича нарішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Національного антикорупційного бюро України, Директора Національного антикорупційного бюро України Ситника Артема Сергійовича про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди.
В обгрунтування позову зазначав, що на офіційній сторінці телеканалу UA:Перший, ліцензію на мовлення на якому видано Акціонерному товариству «Національна суспільна телерадіокомпанія України», в Youtube-каналі ІНФОРМАЦІЯ_1 опубліковано відео інтерв`ю із директором Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4». 
Також, відео із вказаним інтерв`ю опубліковано на офіційній сторінці Youtube-каналу Національного антикорупційного бюро України та на веб-сайті інформаційного агентства Суспільне Новини Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України».
Поширення вказаної інформації про позивача здійснене у наступних фразах:
«…Це унікальна ситуація для України. Фактично, заступник секретаря - технічний працівник - говорить те, що не збігається з думкою голови держави. Людина, я так розумію, знала вже що їй буде оголошена підозра, і відповідно це був такий захист, певна істерична реакція.…І було з`ясовано, що, коли справа була ще в Міністерстві внутрішніх справ, ОСОБА_2 працював в "Укрбуді", там де і ОСОБА_5 , і вони дали хабар одному із керівників експертної установи за те, що буде експертиза, яка дасть можливість цю справу фактично поховати. При чому, там така цікава переписка: "Давай бігом, бо справу забирає НАБУ і тоді буде важко щось вирішити". Хабар був у вигляді паркомісця. Фактично є три фігуранта. Двом з них вже оголошено підозру - ОСОБА_5 і цьому ж керівнику експертної установи.
ОСОБА_2 сприяв тому, що давали цей хабар?
Він не сприяв - він фактично разом із ОСОБА_5 давав. І є цьому докази. І підозра, де все це розписано, вже визнана судом обґрунтованою…».
Позивач зазначав, що поширена відповідачами інформація спрямована на створення негативного враження про особу позивача, оскільки фактично у своєму інтерв`ю ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 є співучасником злочину, був обізнаний про планування вручення йому підозри у вчиненні злочину, і що підозра, де все це розписано, вже визнана судом обґрунтованою і завдяки діям Генерального прокурора уникнув від її отримання.
Вказував, що внаслідок розповсюдження неправдивої інформації відносно позивача, відповідачі допустили порушення його особистих немайнових прав на повагу до гідності і честі, та на недоторканість ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила позивача з боку громадськості та суспільства, не є об`єктивною, породила сумніви щодо дотримання позивачем моральних засад та правових норм, як високопосадовця. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь і гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- на офіційній сторінці Youtube-каналу телеканалу «UA:Перший» Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» за посиланням: 
ІНФОРМАЦІЯ_3;
- на офіційній сторінці Youtube-каналу Національного антикорупційного бюро України за посиланням:
ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- на веб-сайті інформаційного агентства Суспільне Новини Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» за посиланням:
ІНФОРМАЦІЯ_5;
у інтерв`ю ОСОБА_11 із директором Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 під назвою ««ІНФОРМАЦІЯ_4», а саме:
«…
Це унікальна ситуація для України. Фактично, заступник секретаря - технічний працівник - говорить те, що не збігається з думкою голови держави. Людина, я так розумію, знала вже що їй буде оголошена підозра, і відповідно це був такий захист, певна істерична реакція. 
…
І було з`ясовано, що, коли справа була ще в Міністерстві внутрішніх справ, ОСОБА_2 працював в "Укрбуді", там де і ОСОБА_5 , і вони дали хабар одному із керівників експертної установи за те, що буде експертиза, яка дасть можливість цю справу фактично поховати. При чому, там така цікава переписка: "Давай бігом, бо справу забирає НАБУ і тоді буде важко щось вирішити". Хабар був у вигляді паркомісця. Фактично є три фігуранта. Двом з них вже оголошено підозру - ОСОБА_5 і цьому ж керівнику експертної установи.
ОСОБА_2 сприяв тому, що давали цей хабар?
Він не сприяв - він фактично разом із ОСОБА_5 давав. І є цьому докази. І підозра, де все це розписано, вже визнана судом обґрунтованою.
...».
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди - задоволено.
Визнано недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ОСОБА_2 на недоторканість ділової репутації, порочить честь і гідність, інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- на офіційній сторінці youtube-каналу телеканалу «UA:Перший» Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» за посиланням:
ІНФОРМАЦІЯ_6;
- на веб-сайті інформаційного агентства Суспільне Новини Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5; 
у інтерв`ю ОСОБА_11 із директором Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», а саме: 
«…Це унікальна ситуація для України. Фактично, заступник секретаря - технічний працівник - говорить те, що не збігається з думкою голови держави. Людина, я так розумію, знала вже що їй буде оголошена підозра, і відповідно це був такий захист, певна істерична реакція.
…
І було з`ясовано, що, коли справа була ще в Міністерстві внутрішніх справ, ОСОБА_2 працював в "Укрбуді", там де і ОСОБА_5 , і вони дали хабар одному із керівників експертної установи за те, що буде експертиза, яка дасть можливість цю справу фактично поховати. При чому, там така цікава переписка: "Давай бігом, бо справу забирає НАБУ і тоді буде важко щось вирішити". Хабар був у вигляді паркомісця. Фактично є три фігуранта. Двом з них вже оголошено підозру - ОСОБА_5 і цьому ж керівнику експертної установи.
ОСОБА_2 сприяв тому, що давали цей хабар?
Він не сприяв - він фактично разом із ОСОБА_5 давав. І є цьому докази. І підозра, де все це розписано, вже визнана судом обґрунтованою.
…».
Зобов`язано Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» не пізніше наступного дня з дня набрання чинності рішенням суду у цій справі видалити розміщені на офіційній сторінці Youtube-каналу телеканалу UA:Перший за посиланням
ІНФОРМАЦІЯ_3 та на веб-сайті інформаційного агентства Суспільне Новини за посиланням:
ІНФОРМАЦІЯ_5
відео із інтерв`ю ОСОБА_11 із директором Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 та статтю під назвою ««ІНФОРМАЦІЯ_4», відповідно.
Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену інформацію, а саме: 
«…
І було з`ясовано, що, коли справа була ще в Міністерстві внутрішніх справ, ОСОБА_2 працював в " Укрбуд ", там де і ОСОБА_5 , і вони дали хабар одному із керівників експертної установи за те, що буде експертиза, яка дасть можливість цю справу фактично поховати. При чому, там така цікава переписка: "Давай бігом, бо справу забирає НАБУ і тоді буде важко щось вирішити". Хабар був у вигляді паркомісця. Фактично є три фігуранта. Двом з них вже оголошено підозру - ОСОБА_5 і цьому ж керівнику експертної установи.
ОСОБА_2 сприяв тому, що давали цей хабар?
Він не сприяв - він фактично разом із ОСОБА_5 давав. І є цьому докази. І підозра, де все це розписано, вже визнана судом обґрунтованою.
…», -
шляхом розміщення на офіційній сторінці Youtube-каналу телеканалу UA:Перший та на веб-сайті інформаційного агентства Суспільне Новини Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», відео із заявою, а також статтю із текстом, що буде містити посилання на рішення суду у цій справі та спростування наступного змісту:
«Інформація про те, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_5 давав хабаря одному із керівників експертної установи за те, що буде експертиза, яка дасть можливість закрити кримінальне провадження або вчиняв якісь інші злочини є неправдивою та не відповідає дійсності».
Стягнуто з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та ОСОБА_1 солідарно моральну шкоду в сумі 1 (одна) гривня.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся його представник - адвокат Бойко Олексій Ігорович, який, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції допустив грубі порушення норм процесуального права, які полягали у безпідставному відкладенні розгляду клопотання представника Національного антикорупційного бюро України про витребування доказів, що мають значення для справи - на тій стадії, коли НАБУ було відповідачем у справі, «як передчасного», а також у безпідставному відхиленні аналогічного клопотання представника ОСОБА_1 , поданого до початку розгляду справи по суті, вже після прийняття судом заяви представника позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до НАБУ. Тобто - суд першої інстанції необґрунтовано двічі відхилив клопотання про витребування доказів учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Скаржник також звертає увагу апеляційного суду на те, що  ОСОБА_1  не  є належним відповідачем у даній справі. 
Так, відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваного інтерв'ю, відповідач ОСОБА_1 , надавав це інтерв'ю саме як Директор Національного антикорупційного бюро України, а отже, в силу імперативних положень абз. 2 ч. 4 ст. 277 ЦК України, належним відповідачем у даній справі мало би бути саме Національне антикорупційне бюро України. 
Більше того, на думку скаржника, такі положення Закону корелюються із загальним принципом необхідності спростування недостовірної інформації у той самий спосіб, яким вона була поширена. 
Однак, у даному випадку спростування у той самий спосіб є неможливим, оскільки поширив інформацію стосовно позивача Директор Національного антикорупційного бюроУкраїни, а позивач заявив вимоги про спростування оспорюваної інформації до - фізичної особи, яка не має жодного відношення до Національного бюро. 
Апелянт вказує на необхідність застосування у даній справі правових висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17, відповідно до якої пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.
Відтак, апелянт зазначає, що суд мав відмовити у задоволенні позову у даній справі саме з тих підстав, що позов пред`явлений до неналежного відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 . 
Вказує також, що суд першої інстанції, у порушення встановлених статтею 12 ЦПК України засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, відхилив подане представником ОСОБА_1 клопотання про витребування доказів з підстав, які не передбачені процесуальним законодавством - не надіслання цього клопотання сторонам по справі
А отже, суд першої інстанції в порушення встановлених статтею 12 ЦПК України засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін допустив грубе порушення рівності права відповідача  ОСОБА_1 щодо здійснення ним всіх своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, зокрема в частині доведення ним обставин, які мають значення для справи і на які ОСОБА_1 посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Як наслідок, висновок суду першої інстанції щодо недостовірності інформації, яка є предметом спору, не ґрунтується на належних доказах, які судом в порушення процесуального законодавства не витребувані. 
Скаржник вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що висловлювання «…Це унікальна ситуація для України. Фактично, заступник секретаря - технічний працівник - говорить те, що не збігається з думкою голови держави. Людина, я так розумію, знала вже що їй буде оголошена підозра, і відповідно це був такий захист, певна істерична реакція.…» є фактичним твердженням.
Даний абзац містить виключно суб`єктивні оціночні судження, які були озвучені Директором НАБУ, та є певним узагальненим описом окремих подій, які мали місце, та наданням цим подіям певної суб`єктивної оцінки.
Вказує також, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, ототожнивши порушення презумпції невинуватості із недостовірністю поширеної інформації. 
Навіть самим позивачем і його представником у судовому засіданні було визнано факт наявності підозри 18 грудня 2020 року, врученої позивачу 21 грудня 2020 року. А також, судом досліджувалась відповідь Офісу Генерального прокурора, відповідно до змісту якої кримінальне провадження, у якому позивач мав статус підозрюваного, було закрито з підстав закінчення строків досудового розслідування, а також відсутності складу злочину. Тобто, навіть самим позивачем не заперечувалося існування певних подій, які передували врученню йому підозри, безпосередньо - вручення самої підозри та подальшого досудового розслідування кримінального провадження, яке закінчилось закриттям провадження. Таким чином, якщо і припустити наявне порушення презумпції невинуватості - то це жодним чином не спростовує існування тих фактів і подій, про які органом досудового розслідування оприлюднено інформацію в оспорюваному інтерв`ю, а лише є підставою для іншого позову, з інших підстав, а саме: захист порушеного немайнового права на використання імені в контексті кримінального правопорушення до набрання законної сили вироком суду, передбачене ч. 4 ст. 296 ЦК України. Однак, даний позов з цих підстав не заявлявся.
Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції, не врахувавши правових висновків Верховного Суду в аналогічних спорах щодо того, що предметом спору у подібних справах є інформація, яка передається виключно дослівним цитуванням відповідача (без коригування, редагування і власного розуміння позивача), неправильно визначився з предметом спору у даній справі, оскільки досліджував на предмет достовірності не ту інформацію, яка була безпосередньо висловлена Директором Національного антикорупційног бюро України ОСОБА_1, а інформацію, яка є відкоригованою та відредагованою та є баченням і суб'єктивним розумінням позивача змісту висловлювань  ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції не врахував сталу судову практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) щодо застосування Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), в контексті того, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи
Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції також також подав представник Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - адвокат Мальований В.В., який в доводах скарги зазначає про те, що вимога позивача про видалення інформації з youtube-каналу телеканалу «UА:Перший» Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та веб-сайту інформаційного агентства Суспільне Новини, суперечить конституційному праву на свободу своїх поглядів та переконань. 
Відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Саме такі висновки викладено Верховним Судом в постановах від 14.07.2022 року у справі № 640/1905/19, від 29.11.2023 у справі 761/6087/22 тощо.
Скаржник вважає, що Шевченківський районний суд міста Києва при прийнятті рішення у даній справі застосував такий спосіб захисту порушених особистих немайнових прав ОСОБА_2 , який призвів до порушення прав відповідача - Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в частині гарантованого державою права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (статті 34 Конституції України), статті 24 Закону України «Про інформацію», в частині заборони втручання в професійну діяльність журналістів, основних принципів свободи вираження поглядів і переконань, свободи поширення, обміну та отримання інформації (стаття 4 Закону України «Про медіа»).
Представник відповідача зазначає, що інтерв`ю ОСОБА_11 стосувалося не лише питання причетності ОСОБА_2 до можливих протиправних дій під час його роботи в корпорації «Укрбуд», а стосується більш широкого кола питань, пов`язаних з проблематикою боротьби з корупцією в Україні, відтак видалення вказаного інтерв`ю прямо порушує основні принципи журналістської діяльності, є елементом цензури, що неприйнятно в умовах демократичного суспільства.
Ураховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що суд невірно застосував спосіб захисту порушених особистих немайнових прав ОСОБА_2 , порушивши при цьому не лише норми національного законодавства, а і рішення Європейського суду з прав людини з вказаних питань.
Посилаючись на викладені обставини, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 6 травня 2025 року у справі №761/41099/20 в частині зобов`язання акціонерного товариства «Національна суспільна радіокомпанія України» не пізніше наступного дня з дня набрання чинності рішенням суду у цій справі видалити розміщені на офіційній сторінці Youtube-каналу телеканалу «UA:Перший» Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 та на веб-сайті інформаційного агентства Суспільне Новини за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 відео із інтерв`ю ОСОБА_11 із директором Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 та статтю під назвою ««ІНФОРМАЦІЯ_4», відповідно. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині відмовити у повному обсязі.
Відзивів на апеляційні скарги в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України).
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бойко О.І. підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» не заперечував.
Адвокат Мальований В.В. у судовому засіданні також підтримав апеляційну скаргу, подану ним в інтересах Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечував.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, своїх представників для участі у справі не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог процесуального законодавства..
27.05.2026 року представник ОСОБА_2 - адвокат Смізюк О.О. направила на електронну адресу Київського апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному, пов`язаному з хворобою дитини.
Апеляційний суд звертає увагу, що з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», адвокати можуть подавати документи до суду в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) або ж в письмовій формі.
Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ці дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року№ 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС».
Чинним законодавством не передбачений спосіб звернення адвоката до суду шляхом надсилання заяви електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису, оскільки документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази, тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи Положенням про ЄСІТС.
Таким чином, надсилання адвокатами документів (у тому числі процесуальних документів, письмових та електронних доказів, тощо) електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису, а не за допомогою підсистеми «Електронний суд», це спосіб звернення до суду, який не передбачений чинним процесуальним законодавством. Подані в такий спосіб документи підлягають поверненню без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №204/2321/22.
З урахуванням викладеного, заява про викладення розгляду справи, подана представником ОСОБА_2 - адвокатом Смізюк О.О. 27.05.2026 року на електронну адресу Київського апеляційного суду із застосуванням КЕП, не може бути взята судом до уваги та підлягає поверненню.
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності позивача та його представника.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).
На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 48 ЦПК України).
Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Кожен має право на повагу до його гідності (стаття 28 Конституції України).
Відповідно до частини 4 статі 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, честь і гідність. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (стаття 201 ЦК України).
За змістом статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.
Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (стаття 299 ЦК України).
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
В силу положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.
Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК (1618-15). У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.
Під час здійснення правосуддя в цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливі, неупереджені та своєчасні розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правильне визначення складу сторін у справі є запорукою ухвалення законного і справедливого судового рішення. Водночас пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, визначеної ним норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, та з матеріально-правового інтересу у вирішенні справи.
При пред`явленні позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, який пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому. 
Питання заміни відповідача або залучення співвідповідача може бути вирішено судом лише за клопотанням позивача (стаття 51 ЦПК України).
З матеріалів даної справи вбачається, що звертаючись у грудні 2020 року до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди, позивач ОСОБА_2 визначив в якості відповідачів: Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Національне антикорупційне бюро України та директора Національного антикорупційного бюро України - ОСОБА_1.
4 грудня 2024 року адвокат Смізюк О.О. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду із заявою про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 , в частині вимог до Національного антикорупційного бюро України про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування заяви адвокат зазначав, що в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , як особа, яка поширила недостовірну інформацію, на даний час не пов'язаний із Національним антикорупційним бюро України трудовими відносинами.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року заяву представника позивача задоволено. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2  до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Національного антикорупційного бюро України, ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди в частині вимог до Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного інтерв'ю, відповідач ОСОБА_1 , надавав це інтерв'ю не як фізична особа, саме як очільник Національного антикорупційного бюро України. Крім того, теми, освітлені в даному інтерв'ю, стосуються діяльності Національного антикорупційного бюро України: розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, наслідків розгляду судами України кримінальних справ про корупцію, вжиття заходів протидії корупції в Україні. В титрах до відеосюжету  ОСОБА_1 зазначений як Директор Національного антикорупційного бюро України. 
Апеляційний суд звертає окрему увагу на те, що та частина інтерв`ю, спростування якої є предметом даного спору, також безпосередньо стосується процесуальної діяльності НАБУ, як органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, якій здійснює розслідування корупційних злочинів.
Відповідно до пунктів 1-3, 15 частини першої статті 8 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» Директор Національного бюро, зокрема, 1) несе відповідальність за діяльність Національного бюро, зокрема законність здійснюваних Національним бюро оперативно-розшукових заходів, досудового розслідування, додержання прав і свобод осіб; 2) організовує роботу Національного бюро, визначає кількість заступників Директора Національного бюро та обов`язки першого заступника, заступників Директора Національного бюро; 3) координує і контролює діяльність його центрального та територіальних управлінь; 15) забезпечує відкритість та прозорість діяльності Національного бюро відповідно до цього Закону; звітує про діяльність Національного бюро в порядку, визначеному цим Законом. 
З огляду на вказане, даючи інтерв'ю, яке було опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційній сторінці Youtube-каналу Національного антикорупційного бюро України та на веб-сайті інформаційного агентства Суспільне Новини Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», ОСОБА_1 діяв як посадова особа НАБУ, а отже, в силу імперативних положень абз. 2 ч. 4 ст. 277 ЦК України, належним відповідачем у даній справі є саме Національне антикорупційне бюро України. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 , який на день вирішення справи судом не перебував у трудових відносинах з Національним антикорупційним бюро України, суд першої інстанції наведене вище не врахував.
З огляду на вказане, позов ОСОБА_2  задоволенню не підлягає, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача- ОСОБА_1 .
Та обставина, що акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України», веб-сайт інформаційного агентства якого був джерелом поширення оспорюваної інформації, є належним відповідачем по справі, не впливає на наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цілому, оскільки вимоги, заявлені до АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» фактично є похідними від позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 . 
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» правового значення для вирішення справи не мають.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові з підстав наведених вище.
Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Згідно частин 1,2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки наслідком апеляційного перегляду справи є задоволення апеляційних скарг  ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг підлягають покладенню на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Олексія Ігоровича та представника Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - адвоката Мальованого Василя Васильовича - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025року - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації - залишити без задоволення.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 6936,60 грн.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (ЄДРПОУ 23152907) витрати по сплаті судового збору в сумі 3153,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 4 червня 2026 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Борисова О.В.

Голуб С.А.