Справа № 303/5430/25
Провадження № 2/303/1975/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Торинець Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» (представник Романенко Михайло Едуардович) до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
ТОВ «Він фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 25.07.2024 відповідно протоколу загальних зборів №1706 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейменовано на ТОВ «Він фінанс». 30.09.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №338088, на виконання якого товариство перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 7000,00 грн., чим належним чином виконало зобов`язання за кредитним договором. Договір про надання фінансового кредиту № 338088 від 30.09.2018 укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію».  На сайті ТОВ «Авентус Україна» була зазначена процедура верифікації особистості та підтвердження заявки. Підписання договору відбувається за допомогою використання одноразового паролю, який надходить позичальнику в СМС-повідомленні. При укладенні договору № 338088 від 30.09.2018 на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор (зазначений у довідці про ідентифікацію), який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору. Шляхом введення одноразового ідентифікатора позичальник, приймає пропозицію, підтверджує укладення договору та підписує його. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 18 582,00 грн, яка складається з суми основного боргу в розмірі 4200,00 грн, боргу за процентами в розмірі 2268,00 грн, боргу за пенею і штрафами 12 114,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс») укладено договір факторингу № 1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором. У п. 2.2 договору факторингу № 1 від 12.04.2018 зазначено, що у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 30.01.2019 укладено додаткову угоду № 11 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 12 від 30.01.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 338088 від 30.09.2018 перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (ТОВ «Він фіннс»). Крім заборгованості за основним боргом, процентами, пенею та штрафами в сумі 18 582,00 грн товариство також просило стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних на суму заборгованості, які складають: індекс інфляції за період з 14.03.2022 по 14.03.2025 у розмірі 8855,98 грн (18 582,00 x 1.47658944 - 18 582,00 = 8 855,98 грн); 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання з 14.03.2022 до 31.12.2023 у розмірі 1004,96 грн; з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 557,46 грн; з 01.01.2025 по 14.03.2025 у розмірі 111,49 грн. Загальна сума 3% річних складає 1673,91грн. Загальна сума заборгованості простроченого грошового зобов`язання за 1097 днів становить 29 111,89 грн, з якої 18 582,00 грн сума боргу, 8855,98 грн інфляційні втрати, 1673,91 грн штрафні санкції. Товариство просило поновити строк позовної давності для пред`явлення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 338088 від 30.09.2018 та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 29 111,89 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором 18 582,00 грн, інфляційних втрат - 8855,98 грн, 3% річних 1673,91грн, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2025 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України для такого порядку розгляду.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. 
Згідно з частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.  
Частиною 1 ст. 520 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Враховуючи вишенаведене, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
У статті 350 ГК України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони. Загальні умови та порядок здійснення факторингових операцій визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (стаття 1079 ЦК України).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту.
Частинами 5 та 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Судом встановлено, що 30.09.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору № 338088 (надалі кредитний договір), п. 1.1 якого передбачено, що товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп. (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 18-21). 
Пунктом 1.2 кредитного договору сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 1.2.1. 1,71 % (один кома сім один процентів) від суми кредиту за кожен день користування кредитом (624,15 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору. 
Згідно з п. 3.1 кредитного договору сукупна вартість кредиту складає 151,30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 6354,60 грн (у грошовому виразі) та включає в себе: 1.3.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 51,30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 2 154,60 грн (у грошовому виразі);
Строк діі? договору 30 днів, але в будь-якому разі цеи? договір діє до повного виконання клієнтом своі?х зобов`язань за цим договором. Кредит надається строком на 30 днів (п. 1.4 кредитного договору). 
Нарахування процентів за договором здіи?снюється на залишок фактичноі? заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківськии? картковии? рахунок клієнта) в межах строку надання кредиту визначеного у пункті 1.4. цього договору, за виключенням дати повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначеноі? у графіку розрахунків (додаток 1 до цього договору) (п. 3.2 кредитного договору). 
Отримані грошові кошти від клієнта товариство направляє для погашення заборгованості за договором у такіи? черговості: у першу чергу – на погашення нарахованоі? пені та/або штрафів; у другу чергу – на погашення нарахованих процентів за кредитом; у третю чергу – на повернення суми кредиту (п. 3.3 кредитного договору).
У разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язании? сплатити товариству процент за користування кредитом у розмірі 1.8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору. При цьому клієнт розуміє та надає згоду товариству, що така зміна процентноі? ставки не є односторонньою зміною умов договору (п. 3.4 кредитного договору). 
У разі продовження строку користування кредитом (пролонгаціі?) та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, клієнт зобов`язании? сплатити товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1.8% (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах продовженого строку надання кредиту. При цьому клієнт розуміє та надає згоду товариству, що така зміна процентноі? ставки не є односторонньою зміною умов договору (п. 3.5 кредитного договору). 
Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що у випадку повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом 3 (трьох) днів після закінчення визначеного п. 1.4 цього договору строку користування кредитом, пеня та/або штраф за несвоєчасне виконання клієнтом зобов`язання за договором не нараховується. 
Згідно з п. 4.4 договору у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству: пеню в розмірі 3% (три процента) від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення; строк нарахування пені не може перевищувати 90 (дев`яносто) днів (п. 4.4.1); на 4 (четвертий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн (п. 4.4.2); на 30 (тридцятий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн (п. 4.4.3); на 90 (дев`яностий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн (п. 4.4.4).
Графіком розрахунку до договору про надання фінансового кредиту №338088 від 30.09.2018 передбачено повернення кредиту та сплати нарахованих процентів не пізніше 30.10.2018. Сума кредиту 4200,00 грн, сума нарахованих процентів 2154,60 грн, разом до сплати 6 354,60грн (а.с. 21).
За довідкою ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір 338088 підписаний відповідачкою 30.09.2018 за допомогою одноразового ідентифікатора А628354.
Відповідно до п. 81 листа «Авентус України» № 1365/24-Е від 11.02.2025 по договору № 338088 за кодом трансакції creditplus-739588 здійснено переказ клієнту ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ).
У листі ТОВ ФК «Вей фор пей» під порядковим номером 81 зазначено, що 30.09.2018 здійснено переказ на суму 4200,00грн, маска картки НОМЕР_2 , код авторизації 272510, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-739588. 
З урахування зазначеного, суд приходить до висновку, що 30.09.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №338088 в електронній формі, який підписаний сторонами шляхом вчинення представником кредитодавця електронного підпису та позичальником - електронно-цифровим підписом з використанням одноразового індентифікатора; у цей же день позичальнику перераховано кошти у розмірі 4200,00грн.
ТОВ «Авентіс Україна» складено розрахунок заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги у якому зазначено, що загальний розмір заборгованості складає 18 582,00грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4200,00грн, заборгованість за відсотками 12114,00грн.
За карткою обліку договору (розрахунок заборгованості) складеної ТОВ «Авентіс Україна» заборгованість відповідача за період з 30.09.2018 по 30.01.2019 складає за тілом кредиту 4200,00 грн, за процентами - 2268,00 грн, штраф - 900,00 грн, пеня - 11 214,00 грн.
Протоколом № 1706 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від 25.07.2024 (а.с. 42) та наказом № 55-к від 25.07.2024 з 25.07.2024 перейменовано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у Товариство з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» (а.с. 41).
12.04.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 1 (а.с. 45-47).
Пунктом 1 договору факторингу визначено наступні терміни: «боржник» - фізична особа з якою укладено кредитний договір, право вимоги до якого уступається за цим договором (п. 1.1); «кредитний договір» - кредитний договір, укладений між клієнтом і боржником, право вимоги за яким відступається та який відповідає наступним критеріям: - боржником за кредитним договором виступає фізична особа та кредит не забезпечується заставою; кількість днів прострочення платежу за кредитним договором складає 61-75 днів (інші строки прострочення платежу можливі тільки, якщо фактор попередньо погоджує Реєстр з іншими строками прострочення; перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в Реєстрах прав вимоги (п. 1.2); «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги. які виникнуть в майбутньому (п. 1.3); «борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили (п1.4); «Реєстр прав вимог» - означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим договором; форма реєстру прав вимог наведена в додатку № l до цього договору (п. 1.5); «фінансування» - сума коштів, що сплачується фактором клієнту за відступлення права вимоги на умовах цього договору (п. 1.6); будь-яке посилання в договорі на законодавство є посиланням на всі закони та інші нормативні акти, чинні у відповідний час: посилання на цей договір або будь-який інший договір, угоду чи документ є посиланням на такий договір, угоду чи документ з урахуванням всіх змін і доповнень до такого договору чи угоди, заголовки статей, пунктів і додатків у цьому договорі використовуються виключно для зручності та полегшення посилання та не впливають на тлумачення цього договору чи його відповідних положень; залежно від контексту, терміни, що використовуються в множині, мають таке ж значення, що і в однині і навпаки (п. 1.7). 
Згідно з п. 2. 1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
За пунктом 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Всі суми, що наводяться в реєстрі прав вимог, зазначаються в національній валюті України - гривні станом на дату підписання сторонами такого реєстру прав вимог (п. 4.2).
Право вимоги до боржників підлягає поверненню клієнту у випадку якщо суму боргу (частину боргу, достатню для проведення реструктуризації боргу) було направлено боржником на користь клієнта до дня переходу права вимоги від клієнта до фактора (п. 4.3).
Після виявлення сторонами зазначеного в п. 4.3 договору випадку, фактор формує перелік боржників, право вимоги до яких підлягає поверненню клієнту у вигляді акту повернення прав вимоги за формою передбаченою відповідним додатком до договору та передає клієнту підписаний ним акт повернення прав вимоги разом з документами, що були передані клієнтом по даному боржнику при відступленні права вимоги фактору (п. 4.3.1). 
Протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання клієнтом акту повернення прав вимоги та відповідних документів що були передані клієнтом по даному боржнику, клієнт підписує вказаний акт та направляє примірник акту фактору (п. 4.3.2).
Протягом 10 (десяти) робочих днів, після підписання сторонами акту повернення прав вимоги клієнт повертає фактору суму фінансування, отриману від фактора відповідно до умов цього договору за відступлення права вимоги по відношенню до боржників, право вимоги до яких повернуто (повертається) клієнту, в розмірі, передбаченому у графі «Сума фінансування» відповідного реєстру прав вимог до даного договору (п. 4.3.3).
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31.12.2018, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих не себе зобов`язань за цим договором.
30.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено додаткову угоду № 11 до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 у якій п. 3.1.1 договору викладено в наступній редакції «Фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо, та складає: 22,00% (двадцять два) від основної суми заборгованості (тіло кредиту); п. 3.1.2 договору в наступній редакції: «фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог і складає 823 568,44(вісімсот двадцять три тисячі п`ятсот шістдесят вісім гривень 44 коп.) грн сплачується фактором шістьма платежами: перший платіж в сумі 137 000,00 (сто тридцять сім тисяч) грн. 00 коп. - до 06.02.2019; другий платіж в сумі 137 000,00 (сто тридцять сім тисяч) грн 00 коп. - до 13.02.2019; третій платіж в сумі 137 000,00 (сто тридцять сім тисяч) грн. 00 коп - до 20.02.2019; четвертий платіж в сумі 137 000,00 (сто тридцять сім тисяч) грн 00 коп. - до 27.02.2019; п`ятий платіж в сумі 137 000,00 (сто тридцять сім тисяч) грн 00 коп. - до 06.03.2019; - шостий платіж в сумі 138 568,44 (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн 44 коп. - до 13.03.2019. Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплена печатками та діє до 13.03.2019 або до повного виконання обов`язків з боку сторін (а.с. 24).
30.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено реєстр прав вимоги № 12 у якому за номером 828 зазначено ОСОБА_1 із сумою загальної заборгованості у розмірі 6468,00 грн, заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) 4200,00 грн, заборгованість по відсотками 2268,00 грн (а.с. 26-27).
Аналіз перелічених документів свідчить про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення реєстру прав вимоги, яким передбачено перехід прав вимоги до боржника ОСОБА_2 в період дії договору факторингу № 1 від 12.04.2018, оскільки за п. 8.1 договору факторингу строк його дії закінчився 31.12.2018, додаткових угод на підтвердження продовження строку дії договору факторингу позивачем не надано.
З урахуванням зазначеного позивачем не підтверджено перехід до нього прав вимоги за договором факторингу № 1 від 12.04.2018, а відповідно право стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 30.09.2018. Отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку позовної давності, суд враховує наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 по справі № 826/13768/16 звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).
Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог по суті заявленого позову, питання про поновлення строку позовної давності не розглядається.
Оскільки в задоволені позову відмовлено, немає підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.
Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355, 280-282 ЦПК України, ст. 520, 526, 527, 530, 611, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» (місце знаходження: 04112, м. Киі?в, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ЄДРПОУ 38750239) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя