Справа №: 398/6760/25	

провадження №: 2/398/803/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"06" травня 2026 р. м. Олександрія 
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області 
в складі:головуючого судді Стручкової Л.І.,
з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Бугайченко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за Договором споживчого кредиту № 10987 від 30.11.2018 року в сумі 41732,51 грн та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 30.11.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту №10987, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 13750,00 грн, строком на 70 тижнів, тобто з 30.11.2018 року до 02.04.2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 118,61% річних. 09.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Вердтик Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимог №09-01/2020, відповідно до умов якого відступлено право вимоги до позичальників, в т.ч. за Договором споживчого кредиту № 10987 від 30.11.2018 року, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 29-11//2022 від 29.11.2022 року, в тому числі за Договором споживчого кредиту № 10987 від 30.11.2018 року, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 41732,51 грн., з яких: 13045,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20575,11 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги; 4815,00 грн - заборгованість за пенею/штрафами; 2463,26 грн. – інфляційні збитки; 833,15 грн. – 3% річних.
Ухвалою суду від 13.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено до розгляду.
20.01.2026 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому він позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» визнав частково, на суму 3348,98 грн. Зазначає, що за умовами договору надання грошових коштів у позику від 30.11.2018 року №10987, строк кредитування становив 70 днів, тобто з 30.11.2018 року по 08.02.20219 року. Доказів продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Із графіку погашення платежів вбачається, що ОСОБА_1 , на виконання умов кредитного договору, сплатив первісному кредитору загальну суму 12 825 грн. За вказаних обставин, сплачена ОСОБА_1 сума коштів, має бути вирахувана із загальної суми заборгованості. Отже враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 визнає позов на суму 3348,98 грн, виходячи з наступного розрахунку: 13045,99 – сума боргу по тілу кредиту + 3127,99 грн. – відсотки за користування кредитом за період з 30.11.2018 року по 08.02.20219 року (строк кредитування за договором) = 16173,98 грн., якщо від вказаної суми відняти суму погашень 12825 грн. = 3348,98 грн. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Представника відповідача ОСОБА_1 – адвокат Бугайченко Т.А. в судовому засіданні повідомила, що відповідач визнає позовні вимоги в межах 3348,99 грн. В решті позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві.
Вислухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 10987 отримав кредит в розмірі 13750,00 грн, строком на 70 тижнів, тобто з 30.11.2018 року до 02.04.2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 118,61% річних. Кредитний договір містить додатки у вигляді графіку платежів та паспорт споживчого кредиту. Зазначений договір з додатками, підписані відповідачем власним підписом. Факт укладання договору відповідачем не оспорюється. 
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надав відповідачу грошові кошти в розмірі 11000,00 грн на поточний рахунок відповідача № НОМЕР_1 відкритому у банку АТ «Ощадбанк» та 2750,00 грн на поточний рахунок № НОМЕР_2 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Проксіма», що підтверджується платіжними дорученням №CRD_32265 від 30.11.2018 року та інформацією наданою АТ «Ощадбанк». Зокрема, з інформації банку вбачається, що банківський рахунок № НОМЕР_3 відкритий на ім`я відповідача та 30.11.2018 року на зазначену картку зараховано кошти в сумі 11000,00 грн.
Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 41732,51 грн., з яких: 13045,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20575,11 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги; 4815,00 грн - заборгованість за пенею/штрафами; 2463,26 грн. – інфляційні збитки; 833,15 грн. – 3% річних.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
09.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Вердтик Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимог № 09-01/2020, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «Вердтик Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердтик Капітал» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимог № 09-01/2020 від 09.01.2020 року, ТОВ «Вердтик Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 10987 від 30.11.2018 року.
29.11.2022 року між ТОВ «Вердтик Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення прав вимог №29-11/2022 у відповідності до умов якого ТОВ «Вердтик Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердтик Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимог № №29-11/2022 від 29.11.2022 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 10987 від 30.11.2018 року.
Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем.
Частини 1, 2 статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частина 1 статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Отже, істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 10987 від 30.11.2018 року.
Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 41732,51 грн., з яких: 13045,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20575,11 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги; 4815,00 грн - заборгованість за пенею/штрафами; 2463,26 грн. – інфляційні збитки; 833,15 грн. – 3% річних.
Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.
Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Так відповідно договору сторони погодила умови договору відповідно до яких відповідач отримав кредит в розмірі 13750, 00 грн на 70 тижнів (п 3.1.1 договору). Крім того відповідачем власник підписом будо підписано паспорт споживчого кредиту, та узгоджено, що загальні витрати за кредитом становлять 35643,05 та орієнтована вартість кредиту в тому числі і тіло кредиту становить 49393,05 грн. що також узгоджено графіком платежів. 
Тому розрахунок заборгованості за період кредитування з 30.11.2018 року до 02.04.2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 118,61% річних становитиме: 13750,00 грн *118,62 (реальна річна процентна ставка):100%:365 днів *70 тижнів(490 днів) = 21895,95 грн +13750,00 грн (тіло)=35645,95 грн. 
Знгідно графіку платежів відповідачем в рахунок погашення заборгованості в період з 14.12.2018 року по 09.08.2019 року було сплачено грошові кошти на суму 12825,00 грн. 
А від так загальна заборгованість за кредитом, яку відповідач не сплатив становить 22820,95 грн (35 645,95 грн -12 825,00 грн).
Суд не погоджується, із запереченнями представника відповідача, щодо строку кредитування, що він становить саме 70 днів, оскільки згідно договору № 10987 від 30.11.2018 року строк кредитування становить 70 тижнів, що зазначено а розділі ІІІ Окремі умови договору а п. 3.1.1. 
Щодо нарахування 4815,00 грн - заборгованість за пенею/штрафами; 2463,26 грн. – інфляційні збитки; 833,15 грн. – 3% річних, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс19) зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності.
Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Як зазначено в ст. 625 ЦК України «Відповідальність за порушення грошового зобов`язання», дана норма передбачає таку відповідальність у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином з урахуванням того, що між кредитодавцем та позичальником було укладено споживчий кредит, на вказані правовідносини розповсюджуються норми п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», за яким у разі прострочення споживачем у період дії карантину своїх зобов`язань за споживчим кредитом він звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.
З розрахунку заборгованості, вбачається, що нарахування 4815,00 грн - заборгованість за пенею/штрафами; 2463,26 грн. – інфляційні збитки; 833,15 грн. – 3% річних, визначеного кредитором є з 09.01.2020 року по 23.02.2022 року період дії карантину. Отже, в цій частині вимоги про стягнення 3 відсотків річних, пені та інфляційних втрат не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав.
Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 10987 від 30.11.2018 року в розмірі 22820,95 грн. 
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За приписами частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року та акт №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, відповідно до якого позивачу надано послуги правової допомоги на загальну суму 16000,00 грн.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суду у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є складною та не потребує значного часу і об`єму робіт щодо підготовки матеріалів для подання до суду відповідної позовної заяви, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача подав позовну заяву через систему «Електронний суд», жодного разу в судове засідання не з`явився, обмежившись поданням заяви про розгляд справи без його участі.
З урахуванням переліку наданих послуг адвокатом, складності справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог (54,68%), в розмірі 1324,56 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 – 81, 141, 258, 259, 263 – 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ44276926) заборгованість за договором № 10987 від 30.11.2018 року станом на 06.10.2025 року в розмірі 22820 грн (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять) грн 95 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ44276926) судовий збір в розмірі 1324 (одна тисяча триста двадцять чотири) грн 56 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя Л.І. Стручкова