КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №33/824/2749/2026
справа №754/19138/25
ПОСТАНОВА

13 травня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись із прийнятою постановою, 05 січня 2026 року адвокатом Довженком В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою системи Електронний суд через суд першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити строк на оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Довженком В.І., на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року повернуто особі, яка її подала.
23 квітня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку через суд першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити строк на оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року.
Клопотання мотивовано тим, що у період з 10 грудня 2025 року по 12 грудня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні відповідно до медичного висновку №1111-669С-67Т6-Н9ТР, через хворобу був позбавлений можливості прибути до суду першої інстанції для участі у судовому засіданні.
Вказує, що повідомив суд про вказану обставину у поданому клопотанні про відкладення, трекномер поштового відправлення 0412800075307.
Зазначає, що суд проігнорував подане клопотання про відкладення, справу розглянув за відсутності ОСОБА_1 . 
Вказує, що первісну апеляційну скаргу подано адвокатом Довженком В.І. Через об`єктивні труднощі у вигляді відключень світла, ракетні атаки на м. Київ у грудні 2025 року скаржник не мав технічної можливості вчасно передати адвокату оригінал або копію медичного висновку №1111-669С-67Т6-Н9ТР, а тому адвокат Довженко В.І., не будучи детально обізнаний про стан здоров`я ОСОБА_2 подав клопотання, яке апеляційним судом визнано формальним. Особисто разом із апеляційною скаргою подає вказаний медичний висновок, чим підтверджує повну непрацездатність скаржника у період з 10 грудня 2025 року по 12 грудня 2025 року.
Зазначає, що копії постанови апеляційного суду від 15 січня 2026 року не отримував, а адвокат, отримавши копію постанови в електронному кабінеті, уважав обсяг своєї роботи завершеним. Фактично про існування постанови апеляційного суду дізнався з ЄДРСР 20 квітня 2026 року під час самостійної перевірки стану розгляду справи. 
Також посилається на введення в Україні режиму воєнного стану та постійні ракетні атаки і часті відключення світла в грудні 2025 року, як об`єктивні перешкоди у своєчасному 
Щодо поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 21.07.2022 по справі №127/2897/21.
До апеляційної скарги долучено медичний висновок №1111-669С-67Т6-Н9ТР від 10 грудня 2025 року, з відомостей якого убачається, що пацієнт тимчасово непрацездатний з 10 грудня 2025 року по 12 грудня 2025 року. 
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не убачає у наведених у клопотанні доводах поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Згідно із частиною 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".
Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).
З матеріалів справи убачається, що 06 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протоколи серії ЕПР1 №505131 та серії ЕПР1 №505135 про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП (а.с.2, 4). Протоколи містять відомості щодо номеру мобільного телефону ОСОБА_1 . 
Судом першої інстанції за допомогою смс-повідомлень із використанням мобільного застосунку "Viber" за номером мобільного телефону скаржника 02 грудня 2025 року повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні, призначеному на 11 грудня 2025 року (а.с.20).
09 грудня 2025 року ОСОБА_1 ознайомлювався із матеріалами справи, про що зробив власноручну відмітку у відповідній заяві (а.с.21).
11 грудня 2025 року судом першої інстанції прийнято оскаржувану постанову.
Чинним законодавством регламентовано строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а саме передбачено надання десятиденного процесуального строку на вчинення дії щодо оскарження постанови суду з дня винесення такої постанови.
Отже, строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року закінчується 22 грудня 2025 року (понеділок), оскільки десятий день процесуального строку припадає на вихідний день 21 грудня 2025 року (неділя).
Апеляційну скаргу вперше подано 05 січня 2026 року адвокатом Довженком В.І. в інтересах ОСОБА_1 (а.с.25-33). Долучено клопотання про поновлення строку на оскарження постановив суду. 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала. Судом вказано, що за відсутності доказів перебування скаржника станом на дату розгляду справи в суді першої інстанції (11 грудня 2025 року) на лікарняному, доводи клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду є недоведеними (а.с.36-37).
Супровідним листом від 19 січня 2026 року копію постанови від 15 січня 2026 року надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку ( АДРЕСА_2 ) та його захиснику адвокату Довженку В.І. до його електронного кабінету (2528914395).
Вказане поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 повернулось до суду без вручення з підстави «за закінченням терміну зберігання» (а.с.76).
Згідно даних звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду адвокату Довженку В.І. копію вказаної постанови в електронний кабінет доставлено 19 січня 2026 року (а.с.77).
23 квітня 2026 року ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку (а.с.48-75).
Апеляційний суд, оцінивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вказує на таке.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 особисто ознайомився із матеріалами справи 09 грудня 2025 року.
Матеріали справи станом на дату їх направлення до апеляційного суду для розгляду поданої апеляційної скарги (04 травня 2026 року) містять клопотання ОСОБА_1 від 10 грудня 2025 року про відкладення розгляду справи. Клопотання подано 10 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку (трекномер 0412800075307). Відповідно до відмітки канцелярії суду клопотання зареєстровано 19 грудня 2025 року. Подане клопотання скаржник мотивує відсутністю укладеного договору із адвокатом про надання правової допомогу та необхідності у залученні захисника (а.с.43-46).
Мотивуючи підстави для поновлення процесуального строку, скаржник вказує, що про у подану клопотанні про відкладення розгляду справи повідомив суд про тимчасову непрацездатність 10-12 грудня 2025 року на підставі медичного висновку №1111-669С-67Т6-Н9ТР, проте такий довід спростовується матеріалами справи, а саме змістом клопотання ОСОБА_1 від 10 грудня 2025 року про відкладення розгляду справи (трекномер 0412800075307).
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що добросовісна процесуальна поведінка учасника справи також полягає у врахуванні учасником розумного часу, необхідного для здійснення поштових переказів, реєстрації канцелярією суду вхідної кореспонденції (заяв, клопотань), а також часу, необхідного для передачу зареєстрованої кореспонденції судді до розгляду з огляду на дату і час призначеного судового засіданні у справі.
У цій справі клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи подано на поштовому відділенні 10 грудня 2025 року о 17:54 год., про що скаржник також вказує у клопотанні про поновлення процесуального строку (а.с.45, 60).
Відповідно до відомостей з сайту АТ «Укрпошта» поштове відправлення трекномер 0412800075307 прийнято на відділенні 10 грудня 2025 року та вручено адресату 16 грудня 2025 року. 
Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи фактично надійшло до суду першої інстанції лише 16 грудня 2025 року після розгляду справи 11 грудня 2025 року, а тому доводи скаржника щодо неврахування судом його клопотання про відкладення розгляду справи є припущенням, оскільки суд з об`єктивних незалежних від нього причин не мав у своєму розпорядженні такого клопотання.
Копія договору №186 про надання правничої (правової) допомоги від 05 січня 2026 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Довженком В.І., містить власноручні підписи сторін. Із змісту апеляційної скарги від 05 січня 2026 року убачається, що ОСОБА_1 повідомив адвокату Довженку В.І. причини пропуску процесуального строку (непрацездатність у період 10-12 грудня 2025 року). 
Апеляційний суд зауважує, що слід враховувати, що адвокат, приймаючи участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, діє від імені особи, якій у визначеному законом порядку надає правову допомогу.
Враховуючи, що договір №186 про надання правничої (правової) допомоги підписано сторонами у паперовій формі, доводи скаржника про неможливість передачі адвокату документів на підтвердження тимчасової непрацездатності у вказаний період суд визнає необґрунтованими.
Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на медичний висновок №1111-669С-67Т6-Н9ТР, оскільки таким не персоналізовано ОСОБА_1 як пацієнта за висновком, а тому не є можливим установити, що такий документ видано безпосередньо ОСОБА_1 .
Апеляційний суд завертає увагу на те, що подане скаржником до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи мотивовано необхідністю у залученні захисника для захисту інтересів ОСОБА_1 , а не у зв`язку із хворобою у період 10-12 грудня 2025 року, як про це вказує скаржник у клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду. 
Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 21.07.2022 по справі №127/2897/21, оскільки за результатами перериви Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що справа №127/2897/21 стосується клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів і Верховним Судом не ухвалено жодного судового рішення у вказаній справі.
Відтак, визначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження суд визнає непереконливими та неповажними, оскільки скаржником не надано доказів наявності реальних істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі ним апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, а тому робить висновок про відмову у задоволенні такого клопотання та про повернення апеляційної скарги скаржнику відповідно до вимог статті 294 КУпАП.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя   Н.В. Поліщук