Провадження № 2/537/270/2026
Справа № 537/7029/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2026 року Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді  Мартишева Т. О. 
за участю секретаря  Антохіної Ю.С.
представника відповідача   ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код фізичної особи - НОМЕР_1 ) укладено Договір позики №1313844 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (надалі - Договір позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису lS31OAEty5, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавцем ідентифіковано, Позичальник/Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи/одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання договорів, а саме підпис lS31OAEty5 - 24.04.2021 17:47:00, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Позикодавець на виконання Договору позики №1313844 від 24.04.2021 року, передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. за посередництвом платіжної системи (ТОВ «ФК Фінекспрес» - платіжна система, яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на банківську платіжну картку фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку юридичної особи (IBAN) на банківську платіжну картку фізичної особи технічно неможливий без використання платіжної системи. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b-7b4c7e10be97 від 24.04.2021, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно листа №29/09/25-12054 від 29.09.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції №06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b-7b4c7e10be97 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1313844. Згідно довідки № КД-000054219/ТНПП від 29.09.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 24.04.2021 року, сума 4 000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу 06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b-7b4c7e10be97. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Відповідно до п. 4.2. договору позики №1313844, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від 11.02.2021 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Вказує на те, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс Позикодавця), отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб- сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання Відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №1313844 від 24.04.2021 р., та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 0 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 13 552,00 грн. (розрахунок заборгованості - додається), зокрема: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 552,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1313844 від 24.04.2021 р.. 03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1313844 від 24.04.2021 р.. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 552,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 552,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №1313844 на підставі договору факторингу№030423-ФК від 03.04.2023 р.. За викладених обставин, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором позики №1313844 від 24.04.2021 в розмірі 13 552,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 552,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.
Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно за клопотанням сторони позивача витребувано докази у АТ «Універсал Банк».
16 грудня 2025 року  представником відповідача - адвокатом Ковальчуком О.М. подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 в повному обсязі, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_2 10 000 грн. витрат на надання правничої (правової) допомоги. У відзиві вказав, що в позовній заяві Позивач вимагає стягнути з Відповідача заборгованості за договором позики №1313844 від 24.04.2021 р., укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем, в розмірі 13 552 грн., з яких 4 000 - сума основного боргу, 9 552 - відсотки за користування кредитом. Відповідно до п.п. 1 договору за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Пунктом 2 наданої Позивачем роздруківки начеб то договору позики №1313844 від 24.04.2021 р. визначено, що позика надається в сумі 4 000 грн. на строк 30 днів з моменту укладення, тобто до 24.05.2021 р. Цим же пунктом також встановлено, що базова процентна ставка складає 1,99 % на день, знижена 0,69% та підвищена процентна ставка складає 2,70 %. Натомість договір містить три різних процентних ставки, що вводить позичальника к споживача в оману. При цьому п. 2 наданої Позивачем роздруківки начеб то договору позики №1313844 від 24.04.2021 р. визначено, що до повернення з урахуванням нарахованих процентів підлягає сума 4 828 грн. Самі такі умови розумів позичальник, якщо вважати факт підписання такого договору доведеним. Навіть якщо нарахувати за базовою процентною ставкою в 1,99%, то сума на рахованих відсотків не могла б бути більшої за 2 388 грн. (4000*1,99%*30 днів=2388 грн.) , а сума загального боргу не могла б складати більше 6 388 грн. Така сума боргу могла б бути у випадку реального укладення та виконання сторонами кредитного договору, на який посилається Позивач. Проте жодного належного та допустимого доказу укладення договору, отримання Відповідачем коштів та існування суми боргу, а також наявності у Позивача прав нового кредитора до позовної заяви не додано. Продовження строку має відбуватись в такій самій формі як і укладення самого договору, а саме має бути надане активне волевиявлення позичальника, чи то в формі укладення додаткової угоди чи в іншій не забороненій цивільним законодавством формі. Проте жодного доказу того, що строк кредитування продовжувався Позивачем не надано. Надання паперової роздруківка так званого кредитного договору, містять термінологію, що порушує права споживача (позичальника) з огляду на вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наданий Позивачем Розрахунок не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості, оскільки розрахунок відсотків за користування кредитом зроблено поза межами строків кредитування, розміру відсотків, вказаних в договорі та взагалі невідомо за який період. Враховуючи те, що одним з основних видів діяльності Позивача є надання кредитних коштів, зазначені види послуг Позивача є його господарськими операціями та мають підтверджуватись первинними документами бухгалтерського обліку. Позивачем взагалі не додано до позовної заяви жодного первинного документу на підтвердження факту надання саме Відповідачу кредитних коштів, їх обсягу та узгоджених відсотків. З огляду на правовідносини, що виникли між Позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що кредитор при наданні позики діяв всупереч ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно ж ч. 2 цієї статті умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. З огляду на правовідносини, що виникли між Позивачем та Відповідачем вбачається, що кредитор при наданні кредиту діяв всупереч ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно ж ч. 2 цієї статті умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Не дотримано під час укладення договору вимог ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», що в силу вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України має наслідком недійсність такого правочину. Позивач стверджує, що спірний договір укладено в електронному вигляді та підписано сторонами одноразовим ідентифікатором особи сформованим в електронному вигляді. За таких обставин Позивач має довести, що кредитний договір укладено саме на таких умовах, які містяться на паперових копіях електронного договору. Відповідно до ч. 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Належних та допустимих доказів автентифікації Позивачем не надано. З огляду на викладене, враховуючи відсутність оригіналів документів, вважає, що Позивачем не доведено наявність прав кредитора, а значить і прав Позивача, наявність підписаного кредитного договору як з боку кредитора так і з боку Відповідача, факту перерахування коштів за кредитним договором та погодження Відповідачем всіх умов кредитного договору, а відсутність оригіналу кредитного договору дає підстави не брати такий доказ судом до уваги. Позивач не довів належними та допустимими доказами сам факт укладення кредитного договору, умови, на яких договір укладено, факт перерахування Відповідачу коштів, та розмір заборгованості. Позивачем не надано заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Не надано суду доказів на підтвердження того, що для підтвердження акцепту Договорів позичальником було проведено ідентифікацію відповідача з використанням аналогу електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Отже, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення кредитного договору з відповідачем в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на укладення між Позивачем по справі та первинним кредитором договору відступлення права вимоги, на підставі якого кредитодавець відступив право вимоги за кредитним договором, укладеним між ним та Відповідачем, Позивачу. Проте про відступлення прав вимоги, позивач в порушення вимог ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відповідача не повідомив. Доказів виконання цього обов`язку кредиторами з боку Позивача не надано. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що визначено ст. 517 ЦК України. Факт оплати за договором факторингу входить до предмету доказування при визначенні обсягу прав Нового кредитора та обгрунтованості його вимог. Однак факт оплати факторингової операції заявник не довів. Таким чином вважає, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім заявлених позовних вимог Позивач просить стягнути з Відповідача 4 500 грн. витрат на надання правничої допомоги. Як вбачається з реєстру судових рішень подібні позови є типовими для Позивача і вимоги у всіх випадках ґрунтуються саме на правовідносинах факторингу між Позивачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», на підставі договору відступлення прав вимоги Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р., яке в свою чергу, придбало борги позичальників у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Отже подібні справи є типовими для Позивача, а тексти позовних заяв однорідними та такими, що не потребують значного часу на їх підготовку. З огляду на типовість справи, для Позивача, об`єм підготовленого документу та однорідність доказів, час витрачений на позов відповідач вважає явно завищеним, як і розмір витрат на правничу допомогу.
23 грудня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого просив позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив вказав, що посилання представника відповідача, щодо не укладання договору позики №1313844 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики Відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (lS31OAEty5), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору, а тому на думку Позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення укладання такого договору шляхом вивчення дій зазначених вище. Посилання Відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору позики є надуманими, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом (одноразовий ідентифікатор є видом Електронного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис»), що у свою чергу додатково підтверджуєтеся довідкою про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи. Між тим, використання одноразового ідентифікатора - є не можливим без проходження Відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення позичальником входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані Відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення договорів від її імені, Відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій Відповідач не звернувся, як і не оскаржив правомірність укладеного договору. Тверджень представника Відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий Відповідача: - Електронна платіжна інструкція № 06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b-7b4c7e10be97 від 24.04.2021 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Національним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку - платіжний інструмент/платіжна система) [документ виданий платіжною системою]; - Довідка № КД-000054219/ТНПП від 29.09.2025 р. видана платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією /квитанцією № 06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b 7b4c7e10be97 від 24.04.2021 року [документ виданий платіжною системою]; - Лист №29/09/25-12054 від 29.09.2025 р. виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № 06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b-7b4c7e10be97 від 24.04.2021 року [документ виданий Позикодавцем]. Між тим, посилання представника Відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що зазначені вище документи не є належними та допустимим доказами, оскільки не відповідають положенням ст. 9 З.У. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», «Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75» та розрахунок суми заборгованості, а отже не підтверджують факт передачі коштів, то з цього слід зазначити наступне. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний Відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п.5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань). Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів Відповідачу, а посилання представника Відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок Відповідача є безпідставні, оскільки саме боржник/Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Саме по собі посилання представника Відповідача у відзиві на те, що Позивач не надано докази перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача, на думку позивача - не заслуговують на увагу. ОСОБА_2 , будучи стороною вказаного правочину, мав можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише Відповідач має доступ до свого рахунку. У разі заперечень проти позову, обов`язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на Відповідача відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Твердження представника Відповідача, стосовного того, що Позивачем не доведено право грошової вимоги за Договором позики, спростовується матеріалами справи, оскільки до позовної заяви додано докази здійснення оплати за договором факторингу №2610 від 26.10.2021 р. та за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. (додаток до позовної заяви №16, 19). Окрім викладеного вище, згідно п.5.2. зазначених вище Договорів факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. (Додатки №4 та №5 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. та Договору факторингу №2610 від 26.10.2021 р.- містяться в матеріалах справи). Твердження представника Відповідача, стосовного того, що Відповідач брав на себе зобов`язання сплатити основне зобов`язання та відсотки в розмірі 0,69% за користування ним, спростовується матеріалами справи, оскільки у пункті 2 Договору позики зазначено, що сума позики у 4 000,00 грн., надається строком на 30 днів під процентну ставку (базова) в день 1.99 % (фіксована). Додатково в зазначеному пункті наведений орієнтовний/попередній графік погашення заборгованості, згідно якого протягом 30 днів застосовується знижена процентна ставка/день 0,69%. За понадстрокове користування позикою (її частиною) за день встановлена процентна ставка 2,70%. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, пункт 3 цього Договору. Згідно пункту 6 Договору позики, договір укладений в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах на принципах статей 6, 627 ЦК України з урахуванням вимог розумності та справедливості. Відповідно до пункту 10 Договору позики, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. За ідеальних умов в порядку дії програми лояльності нарахування відсотків протягом строку позики 30 днів мало здійснюватися за зниженою процентною ставкою 0,69% (Доказів про оплату всієї суми заборгованості в строк визначений договором позики - Відповідач/Представник Відповідача - не надав). Згідно п. 4.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. (Діючі правила на момент підписання Відповідачем договору позики - містяться в матеріалах справи). Відповідно до підпункту 9.7. Правил, якщо під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики Проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності. Через неналежне виконання умов Договору позики, нараховані згідно умов Договору позики Проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1.99%, замість 0,69% у відповідності до положень пункту 9.7. Правил. Узагальнюючи умови укладеного Договору позики у сукупності з Правилами, які є невід`ємною частиною Договору, слід констатувати, що отримавши суму 4 000,00 грн. позики від ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», ОСОБА_2 допустив/(ла) неналежне виконання Договору позики протягом 30 днів, тому проценти розраховано за базовою процентною ставкою 1.99%, замість 0,69% (програма лояльності) в порядку умов визначених правилами. Таким чином, договором встановлена фіксована процентна ставка, яка може бути зменшена лише у разі належного виконання Позичальником/Відповідачем умов Договору позики, у зв`язку із чим на момент укладання договору Позикодавцем зазначена орієнтовна загальна вартість з розрахунку, що Позичальник/Відповідач погасить заборгованість в строки які сам зазначив при укладанні договору. Зазначає, що Відповідач/представник Відповідача - доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було (виписку із карткового рахунку Відповідача в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про не належність зазначеної у договорі карти Відповідачу, доказів не укладання зазначеного договору, контр розрахунок, тощо..), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. (ст. 89 ЦПК України). Позивач вважає, що Відповідач та представник Відповідача, заперечуючи отримання коштів/укладання договору, застосували концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору (постанова ВС від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13), оскільки належних доказів таких тверджень ОСОБА_2 - не надано при тому, що Відповідач має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно телекомунікаційної системи позикодавця (для надання оферти з якою ознайомлювалась, від). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона Відповідача, а саме представник Відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. Проте, замість надання доказів/пояснень по суті справи, представник Відповідача надав набір правових висновків, які на думку позивача є помилковими, оскільки зміст цих правовідносин(права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою. Щодо витрат відповідача на правничу допомогу вказує, що як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., проте на думку позивача зазначені вище витрати у малозначній справі є значно завищеним, оскільки не потребують значної витрати часу. Крім того, витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. перевищуються суму отриманого відповідачем кредиту у 250.00% (10000,00/4000= 250.00%), а тому є завищеними та неспіввісними до предмету позову. Також представник позивача звертає увагу, що витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. перевищують витрати позивача у 222.22%, (10 000,00/4 500 = 222.22%), хоча на думку позивача складання відзиву на позовну заяву та усна консультація відповідача займає значно менше часу чим аналіз документів та складання позовної заяви представником позивача. Також, представником відповідача не надано жодної платіжної інструкції про сплату гонорару від відповідача на користь представника відповідача, а тому дана сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.
23 грудня 2025 року представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів, відповідно до якого останній просить суд витребувати у ТОВ «Фінпром Маркет» оригінали документів, доданих до позовної заяви для дослідження в судовому засіданні, а саме: оригінал електронного договору позики №1313844 від 24.04.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем з підписами сторін та з первинними вихідними даними створення електронного документу (метаданими); оригінал електронного протоколу про створення цифрового одноразового ідентифікатора, для підписання договору позики №1313844 від 24.04.2021., укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем з первинними вихідними даними створення електронного документу (метаданими); оригінал електронного протоколу про створення цифрового електронного підпису посадової особи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» для підписання договору позики №1313844 від 24.04.2021; оригінал електронного протоколу про накладення цифрового електронного підпису посадової особи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на договорі позики №1313844 від 24.04.2021; оригінал договору факторингу за яким до позивача перейшло право вимоги, оригінал розрахунку суми боргу, сформовану первісним кредитором, а також оригінали переданих документів за договором факторингу та оригінали платіжних доручень за договором факторингу, які підтверджують факт оплати вимоги за боргом Відповідача, у зв`язку з неможливістю надати такі докази самостійно.
29 грудня 2025 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що в позовній заяві Позивач вимагає стягнути з Відповідача заборгованості за договором позики №1313844 від 24.04.2021 р., укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем, в розмірі 13 552 грн., з яких 4 000 - сума основного боргу, 9 552 - відсотки за користування кредитом. Пунктом 2 наданої Позивачем роздруківки начеб то договору позики №1313844 від 24.04.2021 р. визначено, що позика надається в сумі 4 000 грн. на строк 30 днів з моменту укладення, тобто до 24.05.2021 р. Відповідно до п. 2.4. договору не передбачено наявність у позичальника права ініціювати укладення додаткових угод для продовження строку кредитування. Максимальний кредитний ліміт, доступний для позичальника відповідно до умов цього договору, становить 4000 грн. Даний ліміт є максимальною сумою коштів, яку кредитодавець може надати позичальнику в рамках цього договору на умовах повернення, сплати процентів, комісій за надання кредиту та інших передбачених договором платежів. Позичальник має право використовувати кошти в межах встановленого кредитного ліміту протягом строку дії договору (п. 2.5). Цим же пунктом також встановлено, що базова процентна ставка складає 1,99 % на день, знижена 0,69% та підвищена процентна ставка складає 2,70 %. Договір містить три різних процентних ставки, що вводить позичальника к споживача в оману. При цьому п. 2 наданої Позивачем роздруківки начеб то договору позики №1313844 від 24.04.2021 р. визначено, що до повернення з урахуванням нарахованих процентів підлягає сума 4 828 грн. Самі такі умови розумів позичальник, якщо вважати факт підписання такого договору доведеним. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору. Отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Наданий Позивачем Розрахунок не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості, оскільки розрахунок відсотків за користування кредитом зроблено поза межами строків кредитування, розміру відсотків, вказаних в договорі та взагалі невідомо за який період. З огляду на правовідносини, що виникли між Позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що кредитор при наданні позики діяв всупереч ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно ж ч. 2 цієї статті умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Позивач стверджує, що спірний договір укладено в електронному вигляді та підписано сторонами одноразовим ідентифікатором особи сформованим в електронному вигляді. За таких обставин Позивач має довести, що кредитний договір укладено саме на таких умовах, які містяться на паперових копіях електронного договору. Натомість Позивачем не надано заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Не надано суду доказів на підтвердження того, що для підтвердження акцепту Договорів позичальником було проведено ідентифікацію відповідача з використанням аналогу електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Отже, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення кредитного договору з відповідачем в електронному вигляді з використанням електронного підпису. підписання кредитного договору із застосуванням одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, можливе лише зі сторони позичальника, тоді як від імені юридичної особи-позикодавця договір має підписати її представник або електронним цифровим підписом (ЕЦП) або цифровим підписом (КЕП) з наданням протоколу створення таких підписів, накладення їх на електронний документ та перевірки таких підписів, створеним надавачем електронних довірчих послуг відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Натомість таких доказів матеріали справи не містять, що дає можливість стверджувати, що належними та допустимими доказами факт підписання позичальником кредитного договору не доведено. Укладення договору зі сторони кредитора із застосуванням одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності суперечить Закону України "Про електронну комерцію», оскільки ст. 3 цього Закону чітко регламентує, що за допомогою одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, договір підписується лише особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір. Тобто зі сторони кредитора, як ініціатора підписання електронного договору, договір має бути підписаний уповноваженою особою за допомогою кваліфікованого електронного підпису, оскільки Відповідач не надсилав зі свого боку кредитору алфавітно-цифрової послідовності, яка б була погоджена сторонами та ідентифікувала б особу-підписанта договору уповноваженою особою кредитора. Наразі вбачається відсутність автентифікації уповноваженої особи, що представляє сторону кредитора. Таким чином позовні вимоги Позивача відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука 26.02.2026 клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука О.М., про витребування доказів задоволено. Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» надати оригінал електронного договору позики №1313844 від 24.04.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_2 , з підписами сторін та з первинними вихідними даними створення електронного документу (метаданими); оригінал електронного протоколу про створення цифрового одноразового ідентифікатора, для підписання договору позики №1313844 від 24.04.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 з первинними вихідними даними створення електронного документу (метаданими); оригінал електронного протоколу про створення цифрового електронного підпису посадової особи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» для підписання договору позики №1313844 від 24.04.2021; оригінал електронного протоколу про накладення цифрового електронного підпису посадової особи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на договорі позики №1313844 від 24.04.2021; оригінал договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, за яким до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 ; оригінал розрахунку суми боргу, сформованого первісним кредитором, а також оригінали переданих документів за договором факторингу та оригінали платіжних доручень за договором факторингу, які підтверджують факт оплати вимоги за боргом ОСОБА_2 .
09 березня 2026 року на виконання ухвали суду позивачем надано оригінал договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, на матеріальному носії (Диск № НОМЕР_3 ) надано: оригінал договору позики №1313844 від 24.04.2021 року, оригінал розрахунку суми заборгованості первинного кредитора ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» який підписаний ЕЦП Позикодавця ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», реєстр прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023р. в електронному вигляді, який підписаний ЕЦП ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» та Лог-файл порядку укладення електронного договору від 24.04.2021 № 1313844, між ОСОБА_2 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», який підписаний ЕЦП Позикодавця ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів. Щодо доказів оплати за договором факторингу позивачем зазначено, що підтвердження оплати за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. у даній справі немає вирішального значення, адже у даній цивільній справі, сторони за договором факторингу визначили, шо моментом переходу права грошової вимоги є підписані сторонами додатки №4 та №5 до Договору факторингу №03 0423-ФК від 03.04.2023 р., докази укладання зазначених додатків містяться в матеріалах справи. Позивач Звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2- 879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21) зробив висновок, що перевіряти перерахунок коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги/факторингу необхідно у випадку якщо зазначеним договором визначений момент набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. У даній справі момент переходу права грошової вимоги є підписання додатків до договору та прийняття реєстру прав вимоги які передаються. Щодо актів звірки про відсутність заборгованості за Договорами факторингу позивачем зазначено, що у постанові Верховного суду у справі №910/1389/18 встановлено, що підписання акту звірки уповноваженими особами є доказом, що свідчить про визнання заборгованості у разі її наявності (5 сторінка, 2 абзац зверху). Звертає увагу, що звертаючись з позовною заявою до суду, позивач не позиціонував акт звірки як первинний бухгалтерський документ, а надав як доказ відсутності заборгованості за відповідним договором факторингу, тобто в матеріалах справи наявний документ, підписаний директором/уповноваженою особою попереднього кредитора про відсутність заборгованості Фактора перед Клієнтом за відповідним договором факторингу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявами у яких просив розглянути справу у відсутність представника, заявлені вимоги підтримує повністю.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ковальчук О.М., у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримуючи доводи письмового відзиву, заперечень на відповідь на відзив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Суд, з`ясувавши позицію представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 627 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судовим розглядом встановлено, що за твердженням сторони позивача 24.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики №1313844 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до умов якого За цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики (п.1 Договору)
Відповідно до п. 2 Договору, Сума кредиту 4 000 грн. Строк позики/Строк договору 30 днів. Дата надання позики 24.04.2021. дата повернення позики 24.05.2021. Знижена процентна ставка/день, % - 0,69%. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день, % Орієнтовна - 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 251,85%. Орієнтовна загальна вартість позики, у грн. - 4828,00. 
Згідно п.4 Договору, Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. 
Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що:  Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення. Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. (п.п. 4.1-4.2. п. 4 Договору позики).
Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. (п.5 Договору).
До договору позики №1313844 позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Протокол 11/02/2021 від 11 лютого 2021 року.
Пункт 11 Договору позики містить реквізити сторін, зокрема, відомості про особу позичальника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН: НОМЕР_1 Паспорт: серії НОМЕР_4 ; Адреса: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; Тел.: НОМЕР_5 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Рахунок: НОМЕР_2 ; Електронний підпис одноразовим ідентифікатором lS31OAEty5
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» складено довідку про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договір 1313844 від 24.04.2021 ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Одноразовий ідентифікатор lS31OAEty5 24.04.2021 17:47:00 відправлено на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 
24 квітня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 4 000 гривень за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінексперс». Зазначене підтверджується електронною платіжною інструкцією доручення 06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b-7b4c7e10be97 від 24 квітня 2021 року, що підписана електронно-цифровим підписом платіжної установи.
Відповідно до довідки КД-000054219/ТНПП від 29 вересня 2025 року ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції, зокрема 24.04.2021, номер платежу 06b8b7bb-79f3-4aeb-b01b-7b4c7e10be97, сума 4 000 гривень, отримувач ОСОБА_3 - ЕПЗ номер НОМЕР_2 . Оскільки ТОВ «ФК Фінекспрес» не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
З наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду, виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_6 , рахунку НОМЕР_7 , відкритому в АТ «Універсал Банк», на ім`я ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , за період з 24.04.2021 року по 27.04.2021 року вбачається, що 24.04.2021 17:48:27 на рахунок останнього зараховано 4 000 грн, деталі операції FinEx*Credit. 
Відповідно до договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», Фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами») передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») за плату, а Клієнт відсткпає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (додаток №1 до Договору), в розмірі Портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (Право вимоги). Сплата ціни договору підтверджується Актами звірки взаємних розрахунків за договором № 2610 від 26 жовтня 2021 року.
Акт приймання-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року підтверджує факт передання реєстру заборгованостей, після чого від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
У Реєстрі прав вимог №2 від 26 жовтня 2021 року під номером 3791 вказаний ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , номер договору №1313844 від 24.04.2021, одноразовий ідентифікатор lS31OAEty5, дата та час відправки ідентифікатору позичальнику 24.04.2021 17:47, маска картки НОМЕР_2 , е-mail, на який було відправлено ідентифікатор ІНФОРМАЦІЯ_2 , сума заборгованості за тілом (грн) - 4 000, сума заборгованості по процентам за користування (грн) -9 552,00, сума заборгованості разом (грн) - 13 552, 00, кількість днів прострочення виконання договірних зобов`язань -155, одинична ціна -408,00. 
03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423 - ФК, за яким сторони погодили, що Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (додаток №1 до Договору), в розмірі Портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (Право вимоги). Сплата ціни договору підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за період з 03.04.2023 - 01.11.2024 за договором факторингу №030423 - ФК від 03 квітня 2023 року.
Акт приймання-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу №030423 - ФК від 03 квітня 2023 року підтверджує факт передання реєстру заборгованостей, після чого від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
З Реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу №030423 - ФК від 03 квітня 2023 року, вбачається, що під номером 24887 вказаний ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , номер договору №1313844 від 24.04.2021, одноразовий ідентифікатор lS31OAEty5, дата та час відправки ідентифікатору позичальнику 24.04.2021 17:47, маска картки НОМЕР_2 , е-mail, на який було відправлено ідентифікатор ІНФОРМАЦІЯ_2 , сума заборгованості за тілом (грн) - 4 000, сума заборгованості по процентам за користування (грн) -9 552,00, сума заборгованості разом (грн) - 13 552, 00.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_2 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики № 1313844 від 24.04.2021, складеного ТОВ «Фінпром Маркет», заборгованість відповідача за договором позики № 1313844 від 24.04.2021, станом на 15.10.2025, становить 13 552, 00 грн, з яких 4 000,00 грн - заборгованість за тілом позики; 9 552, 00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Розрахунок, виконаний позивачем ТОВ «Фінпром Маркет», підтверджує, що позивач не нараховував відповідачу ОСОБА_2 нової заборгованості, сума боргу станом на 15.10.2025 залишилася незмінною - 13 552, 00 грн.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частиною першою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У судовому засіданні судом було досліджено оптичний диск № СНЗ130XG16213087D1 надісланий на виконання ухвали суду від 26 лютого 2026 на якому містилися оригінал договору позики №1313844 від 24.04.2021 року, та Лог-файл порядку укладення електронного договору від 24.04.2021 № 1313844, між ОСОБА_2 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів, який підписаний ЕЦП Позикодавця ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів. Договір позики не містить електронного підпису позикодавця, крім того, не містить і будь-якої інформації про підписання позичальником одноразовим ідентифікатором, зокрема посилання на його номер. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду, із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.
Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП або УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів.
Якщо ж електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису (не КЕП чи УЕП), то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться.
Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання відповідного процесуального документу до суду (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. При цьому характер цих процесуальних дій визначається особливостями дослідження електронних доказів, що передбачені процесуальним законодавством.
Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №758/14925/23 від 04.02.2026, яка за правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковою для застосування.
У цій же постанові зазначено: «якщо до суду не було надано примірників електронного кредитного договору з підписом за допомогою КЕП чи УЕП (електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису), то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться та з`ясувати: (а) чи направлявся примірник електронного кредитного договору відповідачу на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційно-комунікаційній системі; (б) якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); (в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору після його укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди. Відповідно, якщо в ході здійснення цих дій буде встановлено, до прикладу, що відповідачу було надіслано лише посилання на веб-сторінку, де міститься договір, а сам текст договору на цій сторінці викладено у простому ПДФ-форматі, то підтвердження цілісності і незмінюваності тексту цього договору фактично немає, оскільки цей формат дозволяє власнику веб-сторінки (сайту) вносити зміни в односторонньому порядку. Якщо ж договір був направлений відповідачу у вигляді прикріпленого ПДФ-файлу, з електронної адреси позивача, яка чітко дає зрозуміти, що це саме його адреса, і сам текст листа та додатки до нього технічно неможливо змінити, то це є належним підтвердженням цілісності і незмінюваності електронного документа».
Так, згідно із частиною першою статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
При цьому, згідно із частиною третьою статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Водночас частиною п`ятою цієї статті передбачено, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Надаючи оцінку електронному доказу, договору позики №1313844 від 24.04.2021 року, суд враховує, що хоча позивачем і подано електронний примірник договору на окремому носії, однак викладений він у простому ПДФ-форматі, підписаний позивачем, що не може підтверджувати цілісності і незмінюваності тексту цього договору, а навпроти цей формат дозволяє власнику веб-сторінки (сайту) вносити зміни в односторонньому порядку. Також, позивачем не надано суду оригінал електронного протоколу про створення цифрового одноразового ідентифікатора, для підписання договору позики №1313844 від 24.04.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 з первинними вихідними даними створення електронного документу (метаданими), оригінал електронного протоколу про створення цифрового електронного підпису посадової особи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» для підписання договору позики №1313844 від 24.04.2021, оригінал електронного протоколу про накладення цифрового електронного підпису посадової особи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на договорі позики №1313844 від 24.04.2021 або доступу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора для візуального огляду сторінок, умов, підписів, а також інших деталей шляху розміщення договорів, їх підписання ідентифікаторами. Клопотань про забезпечення такого доступу у первісного кредитодавця позивачем не заявлено.
Інформація про одноразовий ідентифікатор міститься лише у довідці, виготовленій ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договір 1313844 від 24.04.2021 ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора lS31OAEty5, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Така інформація, складена самим кредитором, тобто зацікавленою стороною, за відсутності перевірки достовірності інформаційно-комунікаційної системи кредитора, не може бути достатнім доказом укладення договору.
У справі відсутні докази реєстрації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, а також, що позичальник отримав та ознайомився з договором позики №1313844 від 24.04.2021 та Правилами надання грошових коштів у позику (п.п. 4.2. п. 4 Договору позики), які є складними для розуміння та значними за обсягами, а також використання ним одноразового ідентифікатора: lS31OAEty5.
Обставини викладеного ставлять під сумнів добросовісність дій кредитора, який скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення кредитного договору на вкрай невигідних для нього умовах (очевидно завищений розмір базової відсоткової ставки на день), які відповідач не міг оцінити належно. Тоді як відсутність доказів, які б підтверджували достовірність, цілісність і незмінюваність відповідного договору, з огляду на позицію Верховного Суду, сформовану у справі №758/14925/23 від 04.02.2026, виключають підстави вважати погодженим позичальником істотних умов кредитування, таких як строк дії договору, розмір неустойки та процентної ставки за користування кредитними коштами, а отже, їх стягнення в судовому порядку.
Між тим, наявні у справі докази дозволяють установити, що на ім`я ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , в АТ «Універсал Банк» емітовано карту № НОМЕР_6 , рахунку НОМЕР_7 , на яку здійснено переказ: 24.04.2021 17:48:27 у розмірі 4 000,00 грн, FinEx*Credit.
Доказів, які б спростовували факт отримання відповідачем 24.04.2021 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» коштів займу в розмірі 4 000,00 грн, матеріали справи не містять, як і доказів, які б підтверджували їх повернення товариству.
Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №342/180/17 від 03.07.2019, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, тоді як строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
За встановлених обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 4 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.
Доводів на спростування такого розміру стягнення заборгованості сторонами не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Верховний Суд у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 127/25480/21 (провадження № 61-8836св22), вказав, що для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Наведене узгоджується із позицією ОП Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви позивачем було додано: копію договору №25-08/25/фп про надання правничої допомоги від 28 серпня 2025 року, укладеного між адвокатом "Ткаченко Юлія Олегівна" та ТОВ "Фінпром маркет". Сторонами погоджено перелік послуг, що входять до складу правової допомоги та суму вартості послуг. Відповідно до витягу з акту №2-ФП від 01.10.2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/фп від 25.08.2025 року, вбачається, що адвокатом надано Позивачу професійну правничу допомогу, зокрема вивчення/збір документації, складання позовної заяви до відповідача та судовий супровід в суді першої інстанції - вартість зазначених послуг складає 4 500,00 грн., яка була сплачена ТОВ "Фінпром маркет" в повному обсязі, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579939274.1 від 15.10.2025.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до відзиву на позовну заяву відповідачем було додано: витяг з Договору про надання правничої допомоги №25/11-2 від 26.11.2025, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Ковальчуком О.М. Сторонами погоджено перелік послуг , що входять до складу правової допомоги та суму гонорару адвоката за надання правової (правничої) допомоги, яка складає 2 500 грн за одну годину роботи адвоката. Кінцева сума гонорару визначається в акті наданих послуг в залежності від кількості наданих послуг. З Акту №1 наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №25/11-2 від 26.11.2025, вбачається, що адвокатом Ковальчуком О.М. надано Відповідачу професійну правничу допомогу, зокрема усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка відзиву на позовну заяву, участь у судових засіданнях, на загальну суму 10 000 грн. 
За змістом вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивача, щодо стягнення судових витрат та зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката сторони відповідача, так і доводи позивача, щодо стягнення судових витрат та зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката сторони позивача, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн, як і заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.
Враховуючи те, що вказана справа за позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики, є нескладною, процесуальним кодексом віднесена до малозначних справ, судова практика у цій категорії справ є незмінною, обсяг доказів, які необхідно зібрати для підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, не є значним, а рівень складності даної справи не вимагає великого обсягу правничої допомоги та значного часу на її надання, судові засідання проводились без участі представника позивача, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір витрат позивача, як і відповідача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є вочевидь завищеною, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу позивачу в розмірі в розмірі 2 250,00 грн, відповідачу в розмірі в розмірі 5 000,00 грн.
За таких обставин у відповідності із ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 664,20 грн. (2 250 грн х 29,52 %), позивачем на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 524,00 грн. (5 000,00 грн х 70,48 %),
Також, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 715,09 грн (2 422,40 х 29,52 %).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (місцезнаходження: 08205 місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, код ЄДРПОУ 43311346 ) до ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість заборгованості за Договором позики №1313844 від 24.04.2021 в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати зі сплати судового збору у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцть) гривень 09 копійок та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 664 (шістсот шісдесят чотири) гривні 20 копійок.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3 524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 16 червня 2026 року. Повний текст рішення виготовлений 17 червня 2026 року. 

Суддя : Т.О. Мартишева