ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"28" травня 2026 р. Cправа № 902/423/26  
Суддя Господарського суду Вінницької області Маслій І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.
за участю представників:
позивача - Негодуйко Геннадій Віталійович (поза межами суду)
відповідача - не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-консалтингова компанія "АВАНГАРД ЛТД" (проспект Берестейський, буд. 121 В, оф. 101, м. Київ, 03115)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС РІТЕЙЛ ГРУП" (вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, 21018)
про: стягнення 557 877,56 грн
В С Т А Н О В И В :
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-консалтингова компанія "АВАНГАРД ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС РІТЕЙЛ ГРУП" про стягнення 557 877,56 грн заборгованості, з яких 511 672,869 грн основний борг, 10 028,48 грн пеня та 36 176,22 грн штраф за договором поставки №29/11.24 від 29.11.2024.
Ухвалою суду від 06.04.2026 відкрито провадження у справі №902/423/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.04.2026.
22.04.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 22.04.2026 забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-консалтингова компанія "АВНГАРД ЛТД" - Негодуйка Геннадія Віталійовича в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 28.04.2026 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.05.2026.
13.05.2026 судове засідання не відбулось в зв`язку з оголошенням на території Вінницької області сигналу "Повітряна тривога".
Ухвалою суду від 15.05.2026 повідомлено позивача та відповідача, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 28.05.2026.
В судовому засіданні 28.05.2026 прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався.
Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.
Ухвалу суду від 15.05.2026 направлено відповідачу в зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Згідно довідки про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області ухвалу суду від 15.05.2026 надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС РІТЕЙЛ ГРУП" та доставлено до електронного кабінету.
Отже, сторони завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України, про розгляд справи в суді повідомлені належним чином.
Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.
Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
29.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-консалтингова компанія "АВАНГАРД ЛТД" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС РІТЕЙЛ ГРУП" (Покупець) укладено договір поставки №29/11.24.
Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується протягом терміну дії цього Договору поставляти яйце куряче (Товар), а Покупець приймати і своєчасно та в повному обсязі оплачувати Товар, в порядку і на умовах, передбачених цим договором та додатковими угодами до нього.
Кількість, асортимент і вартість Товару визначаються та узгоджуються Сторонами у Заявці Покупця на кожну партію Товару та вказуються у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 Договору).
Ціна за одиницю та загальна вартість Товару, асортимент, кількість визначаються Сторонами у відповідності з видатковими накладними. Всі видаткові накладні, за якими Постачальником був поставлений Товар Покупцю протягом строку дії Договору, є невід`ємною частиною Договору (п. 2.1 Договору).
Згідно п. 2.3 Договору Постачальник передає Товар Покупцю на умовах відстрочення платежу. Покупець здійснює 100% оплати вартості Товару не пізніше 21 (двадцять один ) календарних днів після дати поставки Товару.
Розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника або внесення в касу Постачальника. У випадку здійснення оплати у вигляді перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважається виконаним з моменту зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 2.4 Договору).
Поставка Товару здійснюється партіями протягом строку дії цього Договору. Замовлення Товару відбувається шляхом подання відповідної Заявки Покупцем. Заявка може бути подана Покупцем не менше ніж за 2 (два) робочі дні до передбачуваної дати відвантаження в усному (телефонним дзвінком представнику Постачальника) або письмовому (електронною поштою) вигляді. Заявка повинна містити: кількість і найменування (асортимент) Товару, дату, до якої необхідно поставити Товар, адресу доставки (торгової точки, магазину, складу тощо) (п. 3.1 Договору).
Постачальник надає Покупцю наступні документи на Товар: видаткову накладну на партію товарів; податкові накладні (в електронній формі)/зведені податкові накладні (в електронній формі); товарно-транспортну накладну (ТТН) (надається у разі здійснення доставки Товару силами Постачальника); документ про якість (п. 3.6 Договору).
Поставка Товару Здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою поставки вважається дата виписки накладної Постачальником на отримання Товару Покупцем (або його вповноваженим представником). Підписання видаткової накладної підтверджує передачу Товару Покупцеві (п. 3.7 Договору).
Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця одночасно з підписанням Сторонами видаткової накладної на Товар (п. 3.13 Договору).
За змістом п. 5.2 Договору Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар на умовах та в строки відповідно до умов розділу 2 цього Договору.
Відповідно п. 6.4 Договору за прострочення визначених у п. 2.3. цього Договору строків оплати поставленого та прийнятого Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Якщо Покупець прострочив визначені у п. 2.3. цього Договору строки оплати більш, ніж на 15 календарних днів, Покупець сплачує штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого Товару (п. 6.5 Договору).
Договір набирає чинності від дати його підписання Сторонами та діє до 31.12.2025. У випадку, коли жодна із Сторін протягом 30 календарних днів до закінчення терміну дії Договору не заявила про намір його розірвати, договір щоразу вважається таким, що діє на наступний період - 1 календарний рік на умовах, передбачених цим Договором, але сукупно не більше 3 календарних років від дня первісного укладення Договору (п. 9.1 Договору).
Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків початкове сальдо заборгованості Покупця перед Постачальником станом на 01.02.2026 складає 594 184,08 грн. 
Протягом лютого, на підставі видаткових накладних Постачальником здійснено поставку Товару на загальну суму 525 566,22 грн.
Покупцем частково проведено розрахунок в сумі 608 077,44 грн. 
Заборгованість відповідача перед позивачем становить 511 672,86 грн (594 184,08 грн + 525 566,22 грн - 608 077,44 грн).
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем подано позов про стягнення 511 672,869 грн основний борг, 10 028,48 грн пеня та 36 176,22 грн штраф за договором поставки №29/11.24 від 29.11.2024.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
В силу приписів ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір поставки.
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Таким чином, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, вимоги позивача про стягнення з відповідача 511 672,86 грн основного боргу з оплати поставленого товару підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо стягнення пені в розмірі 10 028,48 грн та штрафу в розмірі 36 176,22 грн суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Ст. 230 ГК України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, зокрема, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно п. 6.4 Договору за прострочення визначених у п. 2.3. цього Договору строків оплати поставленого та прийнятого Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Якщо Покупець прострочив визначені у п. 2.3. цього Договору строки оплати більш, ніж на 15 календарних днів, Покупець сплачує штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого Товару (п. 6.5 Договору).
Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми пені та штрафу, судом помилок не виявлено.
Враховуючи викладене, вимоги позову в частині стягнення 10 028,48 грн пені підлягаю задоволенню у заявленому позивачем розмірі.
При цьому, підлягає задоволенню штраф у в сумі 36 176,22 грн, який є одноразовим платежем, розмір якого узгоджено відповідачем шляхом підписання договору.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору (з урахуванням пониженої ставки) в сумі 6 694,53 грн підлягають віднесенню на відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС РІТЕЙЛ ГРУП" (вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, Вінницька область, 21009, код - 44250761) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-консалтингова компанія "АВАНГАРД ЛТД" (проспект Берестейський, буд. 121 В, оф. 101, м. Київ, 03115, код - 41179959) 511 672,869 грн - основного боргу за договором поставки №29/11.24 від 29.11.2024, 10 028,48 грн - пені, 36 176,22 грн - штрафу, 6 694,53 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 02 червня 2026 р.

Суддя Маслій І.В. 

віддрук. прим.:
1 - до справи