ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18782/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В., 
за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 	 Головного управління Національно поліції в Дніпропетровській області 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 26.03.2025р. у справі № 160/18782/24	
за позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області  визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 	

ВСТАНОВИВ:

12.07.2024р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ( далі – ГУ НП в Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та судом першої інстанції 17.07.2024р. за цим адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/18782/24 та справу призначено до судового розгляду.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України з 06.08.2013р. по 06.11.2015р. та в органах Національної поліції України з 07.11.2015р. по 28.06.2024р., та з 01.11.2023р. по 28.06.2024р. перебував на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП в Дніпропетровській області, у спеціальному званні капітана поліції. За результатами проведеного відповідачем службового розслідування наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 21.06.2024р. №1188к до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції, а наказом ГУ НП в Дніпропетровській області №658 о/c від 28.06.2024р. його звільнено зі служби в поліції, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Позивач вважає, що вищезазначені накази є необгрунтованими та безпідставними, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, за вчинення якого його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення, який є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення та крайнім заходом дисциплінарного впливу, натомість матеріали проведеного відповідачем службового розслідування не містять беззаперечних доказів вчинення ним дисциплінарного проступку, а висновок службового розслідування є формальним і не дає можливості встановити які саме посадові обов`язки нібито ним не виконувались з огляду на те, що на підтвердження такого висновку надано лише довідку за результатами вивчення посадових обов`язків оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 , яка складена старшим інспектором ВСР УГІ ГУНП, і яка не містить конкретних обставин вчинення позивачем таких порушень, а лише вказано перелік його посадових обов`язків з посадової інструкції. Позивач вважає, що очевидним є те, що його фактично притягнуто до дисциплінарної відповідальності через повідомлення йому про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення та проведення обшуку у його службовому кабінеті, проте, на думку позивача, копія повідомлення про підозру, витяг з ЄРДР та ухвала про обрання запобіжного заходу жодним чином не підтверджують вчинення дисциплінарного проступку, оскільки відповідно до висновку службового розслідування проступок полягає в порушенні вимог розділу «Завдання та обов`язки» посадової інструкції позивача через те, що, на думку відповідача, позивач несумлінно виконував роботу за закріпленим за ним напрямом, а жодних відомостей, які мають відношення до події кримінального правопорушення, в ході службового розслідування встановлено не було і висновок службового розслідування не містить позиції відповідача щодо вини позивача у його вчиненні. При цьому позивач вважає, що відповідна оцінка порушеному кримінальному провадженню буде надано органом досудового розслідування у вигляді прийняття відповідного процесуального рішення за результатами досудового розслідування, або судом після направлення обвинувального акта до суду. Також позивач зазначив, що в ході службового розслідування не взято до уваги його позитивну службову характеристику та не враховано жодних пом`якшуючих обставин щодо нього, що, в свою чергу, свідчить про неповноту та упередженість службового розслідування. З урахуванням наведеного позивач просив суд: - визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП від 21.06.2024р. №1188к; - визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП №658 о/c від 28.06.2024р., - поновити його на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП Національної поліції в Дніпропетровській області; - стягнути з ГУ НП в Дніпропетровській області на його користь середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 28.06.2024р. по 656,7грн. за кожен день вимушеного прогулу до дня проведення фактичного розрахунку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2025р. у справі №160/18782/24 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Дніпропетровській області від 21.06.2024р. №1188к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських УКР ГУНП» в частині щодо застосування до оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції; - визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Дніпропетровській області від 28.06.2024р. №658 о/c «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; - поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції та на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП Національної поліції в Дніпропетровській області з 29.06.2024р.; - стягнуто з ГУ НП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2024р. по 26.03.2025р. у розмірі 48410,19грн. з подальшим відрахуванням податків та інших обов`язкових зборів і платежів; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач - ГУ НП в Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та судом апеляційної інстанції 07.11.2025р. за цією апеляційною відкрито апеляційне провадження у справі № 160/18782/24 та справу призначено до апеляційного розгляду, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.
Відповідач – ГУ НП в Дніпропетровській області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, оскільки судом зроблено безпідставний висновок про те, що за результатами проведеного службового розслідування позивача звільнено зі служби в Національній поліції через порушення кримінального провадження щодо вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тоді як підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції стали висновки службового розслідування щодо порушення позивачем службової дисципліни та неналежної організації роботи, які полягають у невиконанні позивачем посадових обов`язків Посадової інструкції від 23.05.2025р. №1191. Тому відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали докази зібрані комісією з проведення службового розслідування, які вказували на порушення позивачем службової дисципліни, а не матеріали кримінального провадження стосовно позивача, такі висновки суду першої інстанції свідчать про неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства. З урахуванням наведеного відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції від 26.03.2025р. у цій справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Представник позивача, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, посилався на те, що позиція відповідача, викладена в апеляційній скарзі є безпідставною та необґрунтованою та спростовуються дослідженими судом першої інстанції під час розгляду цієї справи доказами, а саме посадовою інструкцією позивача, поясненнями безпосереднього керівництва позивача щодо виконання останнім посадових обов`язків, матеріалами Справи контрольно-спостережного провадження, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи, тому вважає, що матеріалами службового розслідування справи не підтверджено наявність у діях позивача усіх складових дисциплінарного проступку, не враховано ступінь тяжкості, особу позивача, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 26.03.2025р. залишити без змін.
Заслухавши у судових засіданнях:
- представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції від 26.03.2025р. у цій справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі;
- позивача та його представника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, підтримали доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просили суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 26.03.2025р. залишити без змін;
перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дослідивши матеріали Справи контрольно-спостережного провадження №21/2023 за період з 16.01.2024р. по 11.06.2024р., та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач у справі, проходив службу в органах внутрішніх справ України з 06.08.2013р. по 06.11.2015р. та в органах Національної поліції України з 07.11.2015р. по 28.06.2024р., та з 01.11.2023р. по 28.06.2024р. перебував на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП в Дніпропетровській області, у спеціальному званні капітана поліції.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 23.05.2024р. №1191 «Про організацію проведення службового розслідування», з урахуванням того, що 22.05.2024р. працівниками Служби безпеки України спільно з представником Дніпропетровської окружної прокуратури та слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, в рамках кримінального провадження №42023040000000585 від 08.11.2023р., проведено обшуки в службових кабінетах окремих поліцейських управління карного розшуку ГУ НП, які можуть бути причетні до злочинної діяльності осіб, а також оперуповноваженому відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, капітану поліції ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру, з метою повної та всебічної перевірки службової діяльності останніх, у тому числі встановлення можливих порушень службової дисципліни, що призвели до вищевказаної події, відповідно до ст.26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ, та ст.70 Закону України «Про Національну поліцію України» призначено службове розслідування за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни та неналежної організації роботи окремих поліцейських управлінь карного розшуку ГУ НП, що призвели до оголошення повідомлення про підозру оперуповноваженому відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, капітану поліції ОСОБА_1 22.05.2024 та проведення обшуків в службових кабінетах УКР ГУ НП (наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 06.06.2024р. №1278 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного на підставі наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 23.05.2024р. №1191, на 15 календарних днів).
Відповідно до висновку службового розслідування від 21.06.2024р., який затверджений начальником ГУ НП в Дніпропетровській області 21.06.2024р., відомості щодо порушення службової дисципліни та неналежної організації роботи окремих поліцейських УКР ГУ НП, що призвело до оголошення повідомлення про підозри оперуповноваженому відділу організації розкриття злочинів проти власності УКР ГУ НП капітану поліції ОСОБА_1 та проведення обшуків в службових кабінетах управління карного розшуку ГУ НП, вважати такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, а в діях капітана поліції ОСОБА_1 , майора поліції ОСОБА_2 та майора поліції ОСОБА_3 дисциплінарні проступки вважати встановленими, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пп. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 42 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179, Присяги працівника поліції, абзаців 2, 3, 4, 5, 8 та 11 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадових інструкцій, що виразилось у не веденні контрольно-спостережного провадження за напрямком діяльності (ст. 185 КК України), відсутності контролю за організацією оперативно-службової діяльності та станом роботи територіальних підрозділів кримінальної поліції за дорученим йому напрямком діяльності, не проведенні аналітичної роботи за закріпленим напрямком діяльності на території області, не виявленні фактів серійності при вчиненні злочинів, причин, що сприяють росту злочинності, ненаданні практичної та методичної допомоги територіальним підрозділам під час розкриття майнових злочинів, нездійсненні узагальнення результатів роботи підрозділів кримінальної поліції, не прийнятті участі в плануванні роботи відділу управління карного розшуку та підготовці інформаційно-аналітичних матеріалів на наради керівництва УКР ГУ НП, недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, дискредитують звання поліцейського, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, слід застосувати до оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП капітана поліції ОСОБА_1 (0108144) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Відповідно до п. 1 наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 21.06.2024р. №1188к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських УКР ГУ НП», за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пп. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 42 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179, Присяги працівника поліції, абзаців 2, 3, 4, 5, 8 та 11 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадових інструкцій, що виразилось у не веденні контрольно-спостережного провадження за напрямком діяльності (ст. 185 КК України), відсутності контролю за організацією оперативно-службової діяльності та станом роботи територіальних підрозділів кримінальної поліції за дорученим йому напрямком діяльності, не проведенні аналітичної роботи за закріпленим напрямком діяльності на території області, не виявленні фактів серійності при вчиненні злочинів, причин, що сприяють росту злочинності, ненаданні практичної та методичної допомоги територіальним підрозділам під час розкриття майнових злочинів, нездійсненні узагальнення результатів роботи підрозділів кримінальної поліції, недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчинення дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, дискредитують звання поліцейського, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, до оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності УКР ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 28.06.2024 року №658 о/с по особовому складу відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку, з 28.06.2024р. звільнено зі служби в поліції. Підстава: наказ ГУ НП від 21.06.2024р. №1188к.
Позивач, не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції звернувся до суду з цим позовом за захистом порушеного права.
Суд першої інстанції приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог зробив висновок про те, що позивача у справі звільнено зі служби внаслідок застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, у зв`язку з встановленням в ході службового розслідування вчинення ним дисциплінарного проступку, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пп. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. З ст. Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 42 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179, Присяги працівника поліції, абзаців 2, 3, 4, 5, 8 та 11 розділу II «Завдання та обов`язки» посадових інструкцій, що виразилось у не веденні контрольно-спостережного провадження за напрямком діяльності (ст. 185 КК України), відсутності контролю за організацією оперативно-службової діяльності та станом роботи територіальних підрозділів кримінальної поліції за дорученим йому напрямком діяльності, не проведенні аналітичної роботи за закріпленим напрямком діяльності на території області, не виявленні фактів серійності при вчиненні злочинів, причин,
що сприяють росту злочинності, ненаданні практичної та методичної допомоги територіальним підрозділам під час розкриття майнових злочинів, нездійсненні узагальнення результатів роботи підрозділів кримінальної поліції, не прийнятті участі в плануванні роботи відділу управління карного розшуку та підготовці інформаційно-аналітичних матеріалів на наради керівництва УКР ГУ НП, недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, дискредитують звання поліцейського.
При цьому суд першої інстанції зазначив, що висновок службового розслідування про вчинення позивачем дисциплінарного проступку базується на матеріалах кримінального провадження №42023040000000585 від 08.11.2023р., копії з якого долучено до матеріалів службового розслідування, зокрема, це витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру від 22.05.2024р. та ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024р. у справі №203/2510/24 про застосування запобіжного заходу ОСОБА_1 , а також на невиконанні позивачем обов`язків визначених посадовою інструкцію, зокрема абз.2,3,4,5,8,1 І розділу II «Завдання та обов`язки» посадової інструкції.
У апеляційній скарзі відповідач наголошує, що висновок суду першої інстанції про те, що за результатами проведеного службового розслідування позивача звільнено зі служби в Національній поліції через порушення кримінального провадження щодо вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, є безпідставним оскільки підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції стали висновки службового розслідування щодо порушення позивачем службової дисципліни та неналежної організації роботи, які полягають у невиконанні позивачем посадових обов`язків Посадової інструкції від 23.05.2025р. №1191.
Щодо посилань відповідача у апеляційній скарзі на невиконання позивачем посадових обов`язків Посадової інструкції від 23.05.2025р. №1191, то ці посилання не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, під час проведення службового розслідування з`ясовувались обставини виконання позивачем посадових обов`язків у період з 16.01.2024р., і на цей час посадові обов`язки позивача були визначені посадовою інструкцією з якою позивача під підпис ознайомлено 16.01.2024р.
Як судом першої інстанції так і апеляційним судом під час розгляду справи була досліджена посадова інструкція позивача, з якою останнього ознайомлено 16.01.2024р., копія якої була надана суду відповідачем (на копії інструкції відсутні дата її затвердження).
У висновку службового розслідування зроблено висновки про те, що позивачем: у порушення вимог абзацу 2 розділу II «Завдання та обов`язки», контроль за організацією оперативно-службової діяльності та станом роботи територіальних підрозділів кримінальної поліції напрямком діяльності (ст. 185 КК України) не здійснювався; у порушення вимог абзацу З розділу II «Завдання та обов`язки», аналітична робота за закріпленим напрямком не проводилась, виявлення фактів серійності при вчиненні злочинів, причин, що сприяють росту злочинності не організовувалося, заходи щодо втілення передових методів з розкриття злочинів, не приймались; у порушення вимог абзацу 4 розділу II «Завдання та обов`язки», практична та методична допомога територіальним органам під час розкриття майнових злочинів за вищезазначеним напрямком роботи не надавалася, взаємодія з відділами, відділеннями УКР, структурними підрозділами ГУ НП та інших областей, правоохоронними органами держави, не здійснювалась; у порушення вимог абзацу 8 розділу II «Завдання та обов`язки», узагальнення результатів роботи підрозділів кримінальної поліції не здійснювалося; у порушення вимог абзацу 11 розділу II «Завдання та обов`язки», участь у плануванні роботи відділу управління карного розшуку та підготовці інформаційно- аналітичних матеріалів на наради керівництва УКР ГУ НП не приймалася.
Натомість у висновку службового розслідування наведено пояснення керівника позивача- начальника відділу організації розкриття злочинів проти власності УКР ГУНП, майора поліції Рутковича Р.М., який, серед іншого у цих поясненнях зазначив, що в підпорядкованому йому відділі на посаді оперуповноваженого перебуває капітан поліції ОСОБА_1 , який відповідно до посадових інструкцій здійснює супроводження по лінії службової діяльності - крадіжки, в т.ч. крадіжки поєднані з проникненням до житла та інших приміщень, веде аналіз зазначених крадіжок на території Дніпропетровської області, виїздить на крадіжки та відпрацьовує місця скоєння злочину, проводить оперативні наради в підпорядкованих підрозділах для сприяння розкриттю крадіжок, також приймає участь в реалізаціях завдань відділу. Крім цього, майор поліції Руткович Р.М. щодо організації роботи капітана поліції ОСОБА_1 пояснив, що проблемні питання, які виникають при розкритті злочинів останній доповідає йому в усній формі, після чого він особисто доповідає керівництву УКР ГУ НП та ініціює заслуховування проблемного підрозділу. Пріоритетом для проведення заслуховування є злочини, які перебувають на контролі в ГУ НП та НПУ. В період з 01.01.2024р. за ст. 185 КК України жодного злочину на контроль не ставилось, у зв`язку з чим всі проблемні питання вирішувалися в робочому порядку та не потребували заслуховувань. Ведення справи контрольно-спостережного провадження здійснює капітан поліції ОСОБА_1 та інші поліцейські відповідно до посадових інструкцій.
Аналогічного змісту надані пояснення заступником начальника відділу організації розкриття злочинів проти власності УКР ГУ НП майор поліції ОСОБА_2 .
Відповідно до службової характеристики на позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, за час служби в органах Національної поліції України та в займаній посаді капітан поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку, як кваліфікований, професійно грамотний співробітник; у службовій діяльності - дисциплінований, суворо дотримується вимог чинного законодавства та інших нормативних актів, що регламентують діяльність органів Національної поліції України, проявляє принциповість у вирішенні службових питань.
Судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи були досліджені матеріали Справи контрольно-спостережного провадження №21/2023 за період з 16.01.2024р. по 11,06.2024р., які були надані суду відповідачем на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 13.05.2026р., з досліджених матеріалів вбачається, що в них наявні документи складені та оформлені позивачем у справі на виконання покладеного на нього обов`язку посадовою інструкцією.
Отже вищенаведені докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи фактично спростовують висновок службового розслідування щодо невиконання позивачем обов`язків визначених посадовою інструкцію, зокрема абз.2,3,4,5,8,11 розділу II «Завдання та обов`язки» посадової інструкції.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України Закону України від 02.07.2015р. №58O-VI1I «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону №580-VIIІ).
Основні обов`язки поліцейського визначено статтею 18 Закону №580-VIII, та відповідно до ч. 1 цієї статті поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.19 Закону №58O-V1II у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
При цьому, ч.2, ч.3 ст.77 Закону №58O-VI11 передбачено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут НПУ).
Частинами 1 та 2 статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно- правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна грунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.
Узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських є Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом МВС України від 22.02.2016р. №1179 (далі - Правила №1179), які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Відповідно до абз.2 п.1 розділу І Правил №1179 ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Згідно з абз.2, 3 п.1 розділу II Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Відповідно до п.п. «з» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є: особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, поліцейські.
При цьому ч. 1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.
Згідно з ч. 1 ст.42 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності.
Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За приписами ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно з ч. 3 ст.13 Дисциплінарного статуту НПУ до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами 1-3 статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до ч. 6 ст.14 Дисциплінарного статуту НПУ службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Згідно з ч. 10 ст.14 Дисциплінарного статуту НПУ Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Частиною 6 статті 17 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом.
Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану встановлено розділом V Дисциплінарного статуту НПУ.
Так, за приписами ч. 1 ст.26 Дисциплінарного статуту НПУ у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Відповідно до ч. 5 ст.26 Дисциплінарного статуту НПУ за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.
Абзацом 1 ч. 6 ст. 26 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018р. за №1355/32807 (далі - Порядок №893).
Пунктом 1 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно з п.4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно- розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Пунктом 7 розділу V Порядку №893 встановлено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
За приписами п.п.1, 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Відповідно до п.1 розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, ч.ч.4,5 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ визначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
За приписами ч.7 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту НПУ під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану визначено ст.29 Дисциплінарного статуту НПУ, згідно з ч. 1, абз.1 ч.2, ч.3 якої у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що службове розслідування в органах поліції є комплексом заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції та з метою збирання, перевірки і оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, встановлення обставин (часу, місця, способу) його вчинення, уточнення причин та умов, що цьому сприяли, а також ступеня вини особи, яка його вчинила, і визначення виду стягнення, що пропонується до застосування керівником, тому мета службового розслідування полягає у повному, об`єктивному та всебічному встановленні обставин (часу, місця), наслідків правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у його вчиненні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявності причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причин правопорушення та умов, що йому сприяли; законів чи інших нормативно- правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступеня вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки поліцейського і його ставлення до вчиненого.
При цьому, службове розслідування має відбуватися за чітко встановленою законом процедурою, в тому числі із забезпеченням права поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, на захист що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій в порядку приписів ст.18 Дисциплінарного статуту НПУ.
Також з аналізу ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ слідує, що підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у недотриманні чи неналежному дотриманні службової дисципліни та означає недотримання поліцейським Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів, Присяги поліцейського та наказів керівників.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Щодо доводів відповідача про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, які базуються на матеріалах кримінального провадження №42023040000000585 від 08.11.2023р., копії з якого долучено до матеріалів службового розслідування, зокрема, це витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру від 22.05.2024р. та ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024р. у справі №203/2510/24 про застосування запобіжного заходу, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до наданого суду витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №42023040000000585 від 08.11,2023р. позивач є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.
Висновок відповідача про результати проведеного службового розслідування тільки цитує повідомлення про підозру від 22.05.2024р., копія якого міститься в матеріалах справи, та ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 (справа №203/2510/24, провадження №1-кс/0203/1735/2024) про застосування запобіжного заходу ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах справи.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин цієї справи колегія суддів вважає, за необхідне зазначити, що норми чинного законодавства встановлюють окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Так, кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення і порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КК України, тоді як відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону №580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Отже дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду, і наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.08.2022р. у справі №120/8381/20-а, від 22.02.2023р. у справі №200/11036/20-а, від 14.03.2023р. у справі №320/1206/21, від 11.07.2023р. у справі №1.380.2019.002223, від 03.08.2023р. у справі №160/7157/19.
У даному випадку вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи і вирішальним є встановлення наявності чи відсутності в діях позивача саме фактів невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018р. у справі №800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 07.02.2020р. у справі №260/1 118/18, від 28.02.2020р. у справі №825/1398/17, від 06.03.2020р. у справі №804/1758/18 та від 20.10.202р. у справі №340/1502/19.
Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду цієї справи та підтверджені належними письмовими доказами, враховуючи наведені норми чинного законодавства які регулюють порядок проведення службового розслідування та визначають підстави та порядок застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції, колегія суддів вважає, що висновок службового розслідування про вчинення позивачем дисциплінарного проступку - порушення службової дисципліни, яке полягає у недотримані вимог пп. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. З ст. Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 42 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179, Присяги працівника поліції, абзаців 2, 3, 4, 5, 8 та 11 розділу II «Завдання та обов`язки» посадових інструкцій, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи., що свідчить про те, що відповідач у справі під час прийняття наказів №1188к від 21.06.2024р., №658о/с від 28.06.2024р. діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, що свідчить про протиправність таких наказів та є підставою для їх скасування і поновлення позивача на посаді, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними такі наказ відповідача і скасував їх, поновив позивача на службі в поліції та на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП Національної поліції в Дніпропетровській області з 29.06.2024р., і з урахуванням наявної в матеріалах справи довідки про розмір грошового забезпечення позивача стягнув з ГУ НП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2024р. (дата поновлення на службі) по 26.03.2025р. ( дата прийняття рішення судом першої інстанції) у розмірі 48410,19грн. з подальшим відрахуванням податків та інших обов`язкових зборів і платежів, задовольнивши у цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 та правильно відмовив позивачу у задоволенні решти позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність. 
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено у справі правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, і у цьому рішенні суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду і деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи, тому колегія суддів вважає, що усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вони не спростовують вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 26.03.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2025р. у справі №160/18782/24 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Повний текст виготовлено та підписано 29.05.2026р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова