ЄУНСС: 453/997/26
НП: 2-а/453/8/26

РІШЕННЯ
іменем України

25 червня 2026 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого – судді Микитина В.Я.,
з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б., 
сторони та інші учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ;
відповідач – Департамент патрульної поліції;
третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – заступник командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гаврилюк Максим Васильович;
зміст позовних вимог – про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;
розглянувши дану адміністративну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) її учасників, за відсутності усіх її учасників, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.
Позивач ОСОБА_1  25.05.2026 рокуу строк, визначений ч. 2 ст. 286 КАС України, засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 26.05.2025 року за вх. № 4363, в якій просить скасувати винесену щодо нього заступником командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону УПП у Чернівецькій області ДПП лейтенантом поліції Гаврилюком М.В. 15.05.2026 року постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7200743, котрою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та котрою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн., й закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на переконання позивача ОСОБА_1 , обставини, котрі вказані в оспорюваній постанові, не відповідають дійсності, факт вчинення правопорушення ним заперечено на місці, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці він пояснив, що не вчиняв адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а вказані в оскаржуваній постанові обставини, зокрема, результати вимірювання швидкості приладом TruCam LTI 20/20, є сумнівними, не відповідають дійсності. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, котрі б відповідали вимогам ст. 73-76 КАС України та належно підтверджували факт допущення ним порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122 КУпАП. В оскаржуваній постанові вказано, що швидкість автомобіля вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер: ТС008372. Однак, цей прилад при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу не може триматися руками поліцейського, як це було у даному випадку, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». У відповідача ДПП відсутні докази того, що цей прилад був розміщений стаціонарно. Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, оскільки відсутні належні та допустимі докази вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, що в даному випадку відсутні. З огляду на відсутність належних та допустимих доказів допущення адміністративного правопорушення, притягнення до адміністративної відповідальності у даному випадку є неправомірним. Проте, заступник командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону УПП у Чернівецькій області ДПП лейтенант поліції Гаврилюк М.В., не дивлячись на такі пояснення, протиправно склав оскаржувану постанову та притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУПАП. 
Відповідач ДПП, у порядку представництва, котре за довіреністю здійснює Маланчук М.В., 02.06.2026 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву, що надійшов та був зареєстрований в діловодстві 09.06.2026 року за вх. № 4814, й такий відзив подано з дотриманням приписів ст. 162 КАС України. У відзиві відповідач ДПП просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. На фото та відеозаписі здійснених приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер: ТС008372, під час фіксування швидкості автомобіля під керуванням позивача ОСОБА_1 , зображення чітке, позначка оптичного прицілу спрямована на транспортний засіб марки ALFA ROMEO моделі 159, державний номерний знак НОМЕР_1 . На фотознімку також зазначено географічні координати місцезнаходження приладу в момент фіксації, що є населеним пунктом Оршівці, траса Н10, 205 км.. Прилад TruCam LTI 20/20, серійний номер: ТС008372, автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості. Також, за результатами проведених досліджень та випробувань встановлено, що вимірювачі швидкості транспортних засобів LT1 20/20 TruCam II відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та вимогам Технічного регламенту. Відповідно до посібника користувача LT1 20/20 TruCam II, вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Натомість, позивачем ОСОБА_2 до позовної заяви не додано жодного доказу дотримання ним встановленого ліміту швидкості.
Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - заступник командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону УПП у Чернівецькій області ДПП лейтенант поліції Гаврилюк М.В.,у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПП, за його участі, як третьої особи, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів.

Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи. 
Позивач ОСОБА_1 02.06.2026 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 02.06.2026 року за вх. № 4616, в якій просив здійснювати розгляд цієї справи, котрий призначено на 25.06.2026 року о 09:15 год., за його відсутності. При цьому, одночасно вказав, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, як і не заперечує щодо заміни первісного відповідача УПП у Чернівецькій області ДПП на належного відповідача – ДПП.
Інших заяв та/чи клопотань від учасників цієї справи, у визначені чинним КАС України й судом строки та порядку до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 28.05.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до УПП у Чернівецькій області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. За згодою позивача ОСОБА_1 , замінено первісного відповідача – УПП у Чернівецькій області ДПП на належного відповідача – ДПП. За ініціативою суду залучено заступника командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону УПП у Чернівецькій області ДПП лейтенанта поліції Гаврилюка М.В.як третю особу, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ДПП. Постановлено розглянути і вирішити цю адміністративну справу у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 11 КАС України. Призначено розгляд цієї справи на 25.06.2026 року о 09:15 год. в залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. 
Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із наведенням відповідних доказів. 
Так, за змістом оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на бланку серії ЕНА № 7200743, винесеної заступником командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону УПП у Чернівецькій області ДПП лейтенантом поліції Гаврилюком М.В. 15.05.2026року відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, останній 15.05.2026 року о 16:11 год., керуючи по ділянці автошляху Н10 сполученням «Стрий – Івано-Франківськ – Чернівці» (205 км), що у с. Оршівці Чернівецького району Чернівецької області, належним ОСОБА_3 транспортним засобом марки ALFA ROMEO моделі 159, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у вказаному населеному пункті зі швидкістю 105 км/год., чим порушив вимоги пункту 12.4. Правил дорожнього руху, за що встановлена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалася лазерним приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер: ТС008372. Відеофіксація велася бодікамерою, серійний номер: 475538.
На відеозаписах з бодікамери, серійний номер: 475538, котрі долучено відповідачем ДПП до відзиву та досліджено судом безпосередньо, зафіксовано рух транспортного засобу марки ALFA ROMEO моделі 159, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та, у подальшому, розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, й винесення щодо нього оскаржуваної постанови.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/35377, чинного до 20.11.2026 року, встановлено, що засіб вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LT1 20/20 TruCam II № ТС008445 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 0 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +/- 2 км/год в діапазоні понад 100 км/год.
Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки № UA.МІ/1-2903-2012, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до Посібника користувача лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LT1 20/20 TruCam II, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Вимірювач використовується під час контролю швидкості транспортних засобів підрозділами Національної поліції та уповноваженими організаціями. У ручному режимі оператор сам обирає транспортний засіб, швидкість руху якого буде виміряна. При цьому можливий режим відеофіксації. У автоматичному режимі при перевищенні встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів здійснюється фото/відеофіксація події, що має ознаки порушення Правил дорожнього руху. Конструкція вимірювача дозволяє визначити місце його встановлення.
Будь-яких інших доказів, котрі мають значення для правильного вирішення цієї справи та котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості, обома сторонами суду не надано, а судом не здобуто.

Релевантні джерела та норми права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
У свою чергу, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Приписами пункту 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію.
Відповідно до пункту 4 Розділу І, пункту 2 Розділу III цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 4 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно з пунктом 1.4. Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.
У відповідності до пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорож-нього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів – учасників дорожнього руху, які зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, до учасників дорожнього руху відповідно до ст.14 Закону належать, зокрема, пішоходи
Відповідно до пункту 12.4. Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше п`ятдесят кілометрів на годину. 
Частиною 4 ст. 122 КУпАП унормовано, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину – тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В силу ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
В силу положень статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновок суду за результатами розгляду і вирішення цієї справи. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 в зазначений в оскаржуваній ним постанові місці та час, а саме 15.05.2026 року о 16:11 год., по ділянці автошляху Н10 сполученням «Стрий – Івано-Франківськ – Чернівці» (205 км), що у с. Оршівці Чернівецького району Чернівецької області, рухався транспортним засобом марки ALFA ROMEO моделі 159, державний номерний знак НОМЕР_1 , у вказаному населеному пункті зі швидкістю 105 км/год., чим, відповідно, перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят км/год, що позивачем ОСОБА_1 не спростовано, та що зафіксовано вимірюваннями лазерного приладу TruCam LTI 20/20, серійний номер: ТС008372, у поєднанні з відео збодікамери, серійний номер: 475538.
При цьому, суд враховує, що лазерний вимірювач TruCаm LTI 20/20 відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Окрім основного («ручного режиму роботи»), даний лазерний вимірювач швидкості також може бути застосований з метою автоматичного режиму фіксації правопорушення. Однак, використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі не впливає на точність вимірювання швидкості руху транспортного засобу, а тому суд вважає твердження позивача ОСОБА_1 щодо обов`язкового стаціонарного встановлення вказаного приладу необґрунтованими.
Враховуючи наведене, визначення швидкості руху проводилось заступником командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону УПП у Чернівецькій області ДПП лейтенантом поліції Гаврилюком М.В. за допомогою відповідного технічного засобу, без впливу людського фактору, а, в розумінні ст. 251 КУпАП, показники приладу TruCam LTІ 20/20 ТС 008372 є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, та оцінювались вказаним інспектором як доказ при розгляді відповідної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Окрім того, представником відповідача ДПП на підтвердження правомірності прийнятого заступником командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону УПП у Чернівецькій області ДПП лейтенантом поліції Гаврилюком М.В. рішення надано суду фотознімки та відео, здійснені сертифікованим приладом TruCam20/20 ТС 008372, на яких зафіксовано, що транспортний засіб марки ALFA ROMEO моделі 159, державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті – с. Оршівці Чернівецького району Чернівецької області, рухався зі швидкістю 105 км/год, при дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим перевищив швидкість на 55 км/год, а також координати фіксації вчиненого правопорушення.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини цієї справи, суд вважає, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7200743, котрою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, та котрою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн., прийнята правомірно, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому в задоволенні заявлених позовних вимог належить відмовити за їх безпідставністю.

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру і підтверджуються квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ «ОЩАДБАНК» № 16 від 27.05.2026 року, на підставі ст. 139 КАС України, підлягають залишенню за зазначеним позивачем, оскільки позовні вимоги у цій справі задоволенню не підлягають. 
Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї адміністративної справи не містять.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 257-258, 262, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, з участю третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – заступника командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гаврилюка Максима Васильовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити. 

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено скорочене (лише вступну та резолютивну частини) судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення рішення у повному обсязі.
Учасник справи, якому рішення у повному обсязі не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повне найменування сторін та інших учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: не зазначена; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній. 
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код у ЄДРПОУ: 40108646; місцезнаходження юридичної особи: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048; адреса електронної пошти: public@patrol.police.gov.ua; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний. 
Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: заступник командира взводу 2 взводу 2 роти батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гаврилюк Максим Васильович; місце здійснення професійної діяльності: вул. Заводська, 22, м. Чернівці, 58000; адреса електронної пошти: chernivtsi@patrol.police.gov.ua; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний. 

Рішення у повному обсязі складено: 25 червня 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН