Справа № 570/5495/25 
Номер провадження 2/570/434/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О. 
з участю:
секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачкою був укладений кредитний договір. Позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договорами строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Позивачем укладено договір факторингу. Згідно цього договору позивач набув права вимоги до відповідачки. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки наявну заборгованість, стягнути судові витрати та стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Провадження у справі було відкрито 31.10.2025 р. 
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 31.10.2025 року витребувано докази.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.05.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Справа призначалася до розгляду (з урахуванням підготовчого судового засідання на 27.11.2025, 05.01.2026, 13.03.2026, 19.05.2026, 24.06.2026).

16.12.2025 р. представницею відповідачки подано відзив. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідачка була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачкою логіну та паролю в системі, що відповідачкою було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідачка була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачці ОСОБА_1 . Позивач не надав належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок позичальника. Також у справі відсутні відповідні докази про належність Відповідачці вказаного платіжного інструменту, платіжної картки № НОМЕР_1 . Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджує факт отримання нею кредитних коштів у заявленому розмірі. Крім того, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів переходу від первісного кредитора до позивача права вимоги за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 913705 від 31.07.2023. У матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази повідомлення її як споживача про відступлення права вимоги. Вважає, що розмір нарахованих процентів за користування кредитом є несправедливим, оскільки перевищує суму основного боргу (тіло кредиту), а їх нарахування не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову.
24.12.2025 р. представником позивача подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначає, що у позивачем надано довідку про ідентифікацію клієнта, тому відповідачка була належним чином ідентифікована, отримала одноразовий ідентифікатор та використала його для підтвердження своєї згоди на умови договору та його підписання. Надане платіжне доручення, що підтверджує перерахування коштів за кредитом № 913705, містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом. Крім, цього позивачем було надано належні докази на підтвердження заборгованості Відповідача та перерахування коштів за кредитним договором, долучений до позовної заяви Розрахунок заборгованості про щоденні нарахування та погашення може вважатися належним доказом, що підтверджує суму боргу, а наданий Лист- Повідомлення про успішне перерахування коштів є належним доказом, який підтверджує фактичну видачу кредитних коштів. Законодавством не передбачено обов`язку надіслання Боржникам копії договору відступлення для ознайомлення. Також представником позивача надано витяг з Реєстру боржників, з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справ. Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок. Із умовами договору відповідачка була ознайомлена, про що свідчить її електронний підпис. Відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн є обґрунтованим, відповідає чинному законодавству, узгоджується з підходами Верховного Суду та не перевищує середньоринковий рівень оплати аналогічних послуг. Заперечення відповідача з цього приводу є безпідставними. Враховуючи зазначене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
02.04.2026 представницею відповідачки подано додаткові письмові пояснення. Представник відповідачки зазначила, що з урахуванням складності справи, обсягу та характеру виконаної адвокатом роботи заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн є завищеним, належним чином не обґрунтованим та не відповідає принципу пропорційності розподілу судових витрат. При цьому вказала, що у разі визнання судом таких витрат обґрунтованими, просить зменшити їх розмір до 1 000 грн, застосувавши принцип співмірності з предметом спору, складністю справи, обсягом наданих правничих послуг та виконаних адвокатом робіт. В решті поданих додаткових письмових поясненнях представниця відповідачки повторно виклала доводи, наведені у відзиві на позовну заяву.
24.06.2026 року представницею відповідачки подано додаткові пояснення. Зазначає, що надана АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформація не підтверджує факт того, що платіж надійшов від ТОВ «Селфі Кредит». Крім того, проценти за користування кредитними коштами перевищують тіло кредиту, що є несправедливим, а розмір нарахованих позивачем процентів не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, тому зазначає про необхідність зменшити заборгованість за процентами з 97680 грн. до розміру заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 2000 грн.

Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. 
Відповідачка не з`явилася в судове засідання.
Представниця відповідачки не з`явилася в судове засідання. Подала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Обставини, встановлені при розгляді справи.
31 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №913705, на суму 15 000 грн на підставі та умовах, визначених договором.
Кредитний договір укладено у електронній формі з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Н980.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальниці кредитні кошти, відповідно до узгоджених умов Позичальниця кредит отримала, що підтверджується листом від 30.09.2025 року № 20250930-6609 про перерахування коштів на платіжну картку НОМЕР_2 , дата виконання трансакції 31.07.2023.
21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», укладено договір факторингу №21062024. Відповідно до договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №913705 від 31.07.2023 року.
Станом на дату подання позову заборгованість Відповідачки, за розрахунками позивача, становить 112679,98 грн., а саме: тіло кредиту – 14999,98 грн.; відсотки – 97680 грн.
З наданої інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на ухвалу суду від 31.10.2025 року про витребування доказів вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , і 31.07.2023 було здійснено зарахування коштів на суму 15 000 грн. 

Щодо відступлення права вимоги за договорами факторингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Норми права щодо укладення договору. 
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку, підписаний стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України. 
Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Кредитний договір підписано боржницею за допомогою електронного підпису, за допомогою одноразового ідентифікатора Н980 використання якого погоджено сторонами. Якщо вказані документи підписано за допомогою електронного підпису, то він є аналогом власноручного підпису. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), так згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. 
Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Цей Закон визначає правові та організаційні засади електронної ідентифікації та надання електронних довірчих послуг, права та обов`язки суб`єктів відносин у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У відповідності до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електрону комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Щодо волевиявлення сторін при укладенні договору. 
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
«Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. правочин є поєднанням волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами».
Про це вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.03.2020 р., справа № 387/554/18.

Норми права щодо виконання договору. 
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором, і, як наслідок, виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся до суду.
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачки з умовами Кредитного договору. Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем укладений Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. 
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 

Норми права щодо нарахування відсотків.
Згідно із положеннями ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Висновки суду.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором, і, як наслідок, виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся до суду. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. 
Факт підписання відповідачкою договору про надання кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н980, підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про ідентифікацію, яка містить відомості про застосований одноразовий ідентифікатор, дату та час його використання при підписанні електронного договору.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, який в силу ст. 59, 64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі, а відповідачка не надала суду належних доказів, що спростовують наявність кредитних відносин та не спростувала подані позивачем розрахунки заборгованості за таким кредитним договором.
Щодо невизнання відповідачкою вимоги в частині стягнення відсотків, оскільки вони перевищують тіло кредиту, варто зазначити, що в кредитному договорі містяться конкретні умови використання кредитних коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідача ознайомилася і які прийняла шляхом підписання відповідного Договору. 
Суд зазначає, що зменшення відсотків за кредитним договором не передбачено чинним законодавством України, якщо такі проценти нараховані відповідно до умов договору та вимог закону. Підстав для не стягнення розміру відсотків судом не встановлено.
Щодо інших доводів представниці відповідачки суд зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідачка не надала, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржниці виникла заборгованість за кредитним договором, а її дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. 
Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 

Судові витрати.
За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 01 липня 2025 року між адвокатським об`єднанням "Апологет" та позивачем було укладено договір надання правової (правничої) допомоги №0107. 
Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
На виконання вимог ЦПК України представником позивача були подані: копія договору № 0107 про надання професійної правничої допомоги від 01.07.2025 року; копія акту №1130 наданих послуг; копія детального опису наданих послуг до акту №1130 від 08.10.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року.
На виконання взятих на себе зобов`язань адвокатом було здійснено: усну консультацію клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год.; погодження правової позиції клієнта у справі – 30 хв; складання позовної зави з урахуванням правової позиції клієнта – 3 год. 30 хв. - Подання заяви до суду від імені Клієнта, 1 шт. Всього 6 год. 30 хв. та 1 шт., що згідно акту №1130 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.10.2025 року складає 8 000 грн.
На підтвердження виконання зобов`язань за договором суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок заборгованості.
Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Саме наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.
Витрати на професійну правничу допомогу становлять 8 000 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідачки.
Суд зазначає, що усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції Клієнта, подання заяви до суду від імені Клієнта охоплюється послугою складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, адже підготовка позовної заяви як уречевлюваний результат наданої послуги з правової допомоги потребує аналізу документів як розумової діяльності адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції з клієнтом. Такі дії передують складанню позовної заяви, тоді як сам по собі аналіз документів (та відповідні витрати на його здійснення) без підготовки і подання до суду процесуальних документів не є необхідними витратами, які пов`язані з розглядом справи та, відповідно, такими, що підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони. Як свідчить детальний опис наданих послуг, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції Клієнта, становить 3 год. 30 хвилин, з загальної кількості витраченого часу на надання послуг - 6 год. 30 хвилин.
Тому, констатуючи факт понесення витрат на здійснення адвокатом ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції Клієнта, складення позовної заяви та Подання заяви до суду від імені Клієнта, не заперечуючи права клієнта на замовлення саме таких послуг з правової допомоги, Суд відмовляє у покладенні вказаних витрат на відповідачку, оскільки такі витрати не відповідають критерію необхідності, обґрунтованості, пов`язаності з розглядом справи (крім витрат на складення позовної заяви з урахуванням правової позиції Клієнта - 3 год. 30 хвилин).
Відтак, враховуючи наведені вище положення законодавства, встановлені судом обставини надання правничої допомоги у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення на відповідачку витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4307,10 грн. (8000 грн/390 хв. = 20,51 грн/хв.); (20,51 грн/хв х 210 хв = 4307,10 грн.).
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд у постанові від 08.08.2024 р. у справі № 824/268/21 зазначив, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Для прикладу, суду не були надані докази того, що послуги адвоката у цій справі у розмірі 8000 грн. є завищеними у порівнянні з послугами інших адвокатів у м. Львові, які складають позовні заяви, складають відповіді на відзив чи інші процесуальні документи, надають консультації, тощо в аналогічній категорії справ. І що на фоні таких цін послуги адвоката є очевидно завищеними (не відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру). 
Відповідно до змісту ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4307,10 грн. та судовий збір у сумі 2422, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

Позов ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ"до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити повністю. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за договором № 913705 від 31.07.2023 року в розмірі 112 679,98 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4307,10 грн., а всього 119 409 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`ять) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (код ЄДРПОУ 435234236, адреса вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.28, м. Львів, 79000)

Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Суддя Красовський О.О. 

Повне рішення суду складено 29 червня 2026 року.