Справа № 697/1529/26 
Провадження № 1-кп/697/199/2026 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників справи кримінальне провадження №12026255340000075 від 08.06.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Піщальники Канівського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, особою з інвалідністю, постраждалим від Чорнобильської катастрофи не являється, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 06.06.2026 близько 22:00 год., більш точного часу не встановлено, перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою завдання фізичного болю ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до потерпілого, який в той час сидів на лавці біля території власного домоволодіння та притиснувши його до лавки двома руками в область плечей, наніс останньому один удар долонею правої руки в область його обличчя, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, і тим самим завдав ОСОБА_4 фізичного болю та не спричинив при цьому тілесних ушкоджень.
Він же, ОСОБА_3 , 06.06.2026 близько 22:05 год., більш точного часу не встановлено, перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_5 , який в цей час повертався додому та діючи умисно, з метою завдання фізичного болю останньому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область його живота, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, і тим самим завдав ОСОБА_5 фізичного болю та не спричинив при цьому тілесних ушкоджень.
Тим самим, ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 126 КК України, а саме: умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника – ОСОБА_6 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженими правами на апеляційне оскарження, та згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що підтверджується його заявою від 17.06.2026 на ім`я прокурора щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Судом шляхом дослідження відповідної заяви встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обізнаний зі своїми правами, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_4 під час досудового розслідування надав заяву, згідно якої не заперечував проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_5 під час досудового розслідування надав заяву, згідно якої не заперечував проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.
Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, доведена.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 12 КК України, зазначені кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КК України відносяться до кримінальних проступків.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання – виправлення засудженого.
Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому міру покарання у виді штрафу.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися і обранню не підлягають.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376, 381, 382 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 

Головуючий ОСОБА_1