ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3155/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕНСО» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНСО» звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA205150/2026/000001/2 від 20.01.2026, № UA205150/2026/000002/2 від 20.01.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару декларант позивача подав до Волинської митниці митні декларації (далі – МД) № 26UA205150000492U2 та № 26UA205150000519U7. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 20.01.2026 № UA205150/2026/000001/2 та № UA205150/2026/000002/2, визначивши митну вартість за резервним методом. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із такими рішеннями та зазначає, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів уповноваженою ним особою були подані передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) необхідні документи, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України (тобто чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця), у зв`язку з чим давали можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом).
Відтак, позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Ухвалою суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач пред`явленні позовні вимоги заперечив мотивуючи тим, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:
- в міжнародній автотранспортній накладній № б/н від 05 січня 2026 року в графі 16 та 23 не зазначено реквізитів перевізника, відсутні відповідні підпис та печатка, що суперечить правилам заповнення CMR, передбачених Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів;
- при пропуску зазначено перевізником ТОВ «ФЕНСО», а водієм громадянина України ОСОБА_1 , документів про надання та оплату послуг GALAXY SLOVAKIA, s. г. о. в адресу ТОВ «ФЕНСО» декларантом не надано;
- до оформлення надано платіжну інструкцію № 233 від 05 січня 2026 року, проте на ній відсутні відмітки банку, що свідчать про проведення платежу. Крім цього номер платіжного доручення чітко не читається на електронній колії та може містити сліди виправлення;
- відповідно до поданого рахунка-фактури № 7020260001 від 05 січня 2026 року продавцем товару (власником) є GALAXY SLOVAKIA, s.г.о., що суперечить власнику, вказаному в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 05 липня 2018 року № НОМЕР_1 . Документів про перехід права власності, а також умов та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано, при цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видано 12 січня 2026 року, тобто хронологічно пізніше рахунку-фактури № 7020260001:
- в міжнародній автотранспортній накладній № 160126 від 15 січня 2026 року, в графі 35 та 36 митної декларації зазначено вагу товару 9800 кг, про у проформі, рахунку фактурі та на інформативній таблиці самохідного обприскувача зазначено вагу 7710 кг, що може свідчити про додаткове обладнання чи модифікацію, яка впливає на вартість моторного транспортного засобу;
- до оформлення надано платіжну інструкцію № 234 від 08 січня 2026 року, проте на ній відсутні відмітки банку, що свідчать про проведення платежу. Крім цього номер платіжного доручення чітко не читається на електронній копії та може містити сліди виправлення;
- для підтвердження заявлених транспортних витрат не подано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг;
- з огляду на умови поставки, зазначені в гр. 20 МД та довідці про вартість перевезення вантажу від 19 січня 2026 року перевізник зобов`язується організувати вантажні роботи. При цьому, вартість таких витрат не зазначена в графі 21 ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості;
- згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 19 січня 2026 витрати на транспортування по маршруту Сцинавка Середня - п/п Ягодин становлять 104 000 грн. Відстань даного маршруту орієнтовно 728 км, що в перерахунку транспортні витрати становлять 142,8 грн/км (104 000/728). Згідно вищезазначеного документа вартість транспортування по маршруту п/п Ягодин - смт. Захарів становить 138 100 грн, відстань даного маршруту орієнтовно 905 км, що становить 152,6 грн/км (138 100/905);
- на вимогу митниці декларантом надано повідомлення № 20/01 від 20 січня 2026 року та договір про надання транспортних послуг від 14 січня 2026 року. У вказаному договорі (п. 1.5) вказується, що заявка є невід`ємною частиною договору, проте декларантом вказаний документ не надавався, як підтвердження вартості транспортних перевезень.
Декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.
Декларант на вимогу митного органу надано повідомлення та договір про надання транспортних послуг.
В подальшому митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 20.01.2026 № UA205150/2026/000001/2 та № UA205150/2026/000002/2. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено:
- «Автобус пасажирський марки IVECO тип: IS72CI2DA, модель: 70C18 бувший у використанні, рік випуску - 2018, модельний рік – 2018, ZCFC270D405209370, двигун -дизельний, об`ємом -2998 см3, потужність -132 кВт, кількість місць для сидіння -15», який ввозився з Чехії, та з урахуванням обсягу партії товару (1шт). Рівень митної вартості становить 48000,00 євро за шт. Оцінюваний товар ввезено в тій же кількості, що і товар за ЕМД № UA209170/2025/091953»;
- «Самохідний оприскувач марка Tecnoma тип Laser TR3240, 2013 р. вип., що був у використанні - 1 шт, на колісному ходу, дизельний двигун потужністю 131 kW; призначений для застосування в сільському господарстві для внесення рідких засобів захисту рослин шляхом розпилення пестицидів і агрохімікатів», який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA PL Wroclaw, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить 67500,00 євро за шт. Оцінюваний товар ввезено в тій же кількості, що і товар за ЕМД № UA401060/2025/001677».
З огляду на наведене вище, вважає, що рішення про коригування митної вартості № від 20.01.2026 № UA205150/2026/000001/2 та № UA205150/2026/000002/2 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими.
Вважає, що підстави для задоволення адміністративного суду відсутні.
Одночасно з відзивом, відповідачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні.
Щодо клопотання про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.
Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов, суд не вбачав підстав для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.
Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 24 січня 2025 року між GALAXY SLOVAKIA, s.r.o. та ТОВ «ФЕНСО» укладено контракт № 4/01-25, відповідно до умов якого GALAXY SLOVAKIA, s.r.o. (продавець) зобов`язується поставити ТОВ «ФЕНСО» (покупцю), а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі нові та бувші у використанні, кузова до легкових автомобілів та запчастини до них нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні, причіпи та напівпричіпи нові та бувші у використанні, спеціальну будівельну техніку нову та бувшу у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та бувшу у використанні, мотоцикли, квадроцикли та іншу мототехніку нову та бувшу у використанні. Асортимент, кількість та ціни вказуються у інвойсах, що формуються на кожну партію товару.
Поставки здійснюються на умовах DAP – Ягодин, Луцьк, Ковель, Львів, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно, Виноградів, Хмельницький, згідно правил «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року (п.2.1 контракту № 4/01-25 від 24.01.2025).
Відповідно до інвойсу № 7020260001 від 05.01.2026 GALAXY SLOVAKIA, s.r.o. поставило автобус марки IVECO, модель 70C18, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_3 , 2018 року випуску ціною 37 300 Євро.
Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті № 233 від 05.01.2026 здійснена оплата за контрактом № 4/01-25 від 24.01.2025 та інвойсу 7020260001 в сумі 100 600 Євро.
З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту 19.01.2026 декларантом ТОВ «ФЕНСО» до Волинської митниці подано МД № 26UA205150000492U2 з описом товару «Автобус пасажирський, бувший у використанні, марки IVECO, модель 70C18, ідентифікаційний номер (номер шасі)- НОМЕР_3 , к-ть місць для сидіння (включаючи водія) - 30,тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів- 2998см3, потужність двигуна 132 kW, колісна формула 4х 2, номер двигуна - НЕМА ДАНИХ, календарний рік виготовлення - 2018, модельний рік виготовлення - 2018».
Митна вартість товару визначена за основним - першим методом.
Для підтвердження митної вартості надано: рахунок-фактуру № 7020260001 від 05 січня 2025 року; автотранспортну накладну від 05 січня 2026 року; декларацію про походження товару № 7020260001 від 05 січня 2025 року; статус особи, яка подає митну декларацію № 2; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 05 липня 2018 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 233 від 05 січня 2026 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 4/01-25 від 24 січня 2025 року; договір про надання послуг митного брокера № 3/25 від 01 квітня 2025 року; копію митної декларації країни відправлення 26PL34101000080NB3 від 09 січня 2026 року та сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.027.00029-26 від 13 січня 2026 року.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Декларантом надано повідомлення № 19/01 від 19.01.2026, в якому вказано про відсутність інших документів. 
20.01.2026 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205150/2026/000001/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205150/2026/000021.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 20.01.2026 № UA205150/2026/000001/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:
- в міжнародній автотранспортній накладній № б/н від 05.01.2026 року в графі 16 та 23 не зазначено реквізитів перевізника, відсутні відповідні підпис та печатка, що суперечить правилам заповнення CMR, передбачених Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів. Також при пропуску зазначено перевізником ТОВ «ФЕНСО», а водієм громадянина України ОСОБА_1 , документів про надання та оплату послуг GALAXYSLOVAKIA, s.r.o. в адресу ТОВ «ФЕНСО» декларантом не надано. Вказане може свідчити про приховування вартості переміщення товару та фактичного виконавця таких послуг;
- до оформлення надано платіжну інструкцію № 233 від 05.01.2026 року, проте на ній відсутні відмітки банку, що свідчать про проведення платежу. Крім цього номер платіжного доручення чітко не читається на електронній копії та може містити сліди виправлення;
- відповідно до поданого рахунка-фактури № 7020260001 від 05.01.2026 продавцем товару (власником) є GALAXYSLOVAKIA, s.r.o., що суперечить власнику, вказаному в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 05.07.2018 № НОМЕР_1 . Документів про перехід права власності, а також умов та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано, при цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видано 12.01.2026 року, тобто хронологічно пізніше рахунку-фактури № 7020260001. Дана інформація свідчить про наявність третіх осіб, які не є стороною контракту. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов`язок сплати комісійної винагороди, які за правилами ч.10 ст. 58 МКУ можуть бути складовими митної вартості.
Витребувані документи декларант відмовився надати, про що зазначено в повідомленні № 19/01 від 19.01.2026.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару «Автобус пасажирський марки IVECO тип:IS72CI2DA, модель: 70C18 бувший у використанні, рік випуску - 2018, модельний рік – 2018, ZCFC270D405209370, двигун - дизельний, об`ємом - 2998 см3, потужність - 132 кВт, кількість місць для сидіння -15, який ввозився з Чехії, та з урахуванням обсягу партії товару (1шт). Рівень митної вартості становить 48 000,00 євро за шт. Оцінюваний товар ввезено в тій же кількості, що і товар за ЕМД № UA209170/2025/091953 від 24.10.2025».
Товар випущено у вільний обіг згідно МД № 26UA205150000531U3 від 20.01.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Крім того, 07 січня 2026 року між ТОВ «ФЕНСО» та VIK MACHINERY WIKRORIA OLEJNICZAK було укладено контракт № 63/01, відповідно до умов якого VIK MACHINERY WIKRORIA OLEJNICZAK (продавець) зобов`язується поставити ТОВ «ФЕНСО» (покупцю), а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі нові та бувші у використанні, кузова до легкових автомобілів та запчастини до них нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні, причіпи та напівпричіпи нові та бувші у використанні, спеціальну будівельну техніку нову та бувшу у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та бувшу у використанні, мотоцикли, квадроцикли та іншу мототехніку нову та бувшу у використанні. Асортимент, кількість та ціни вказуються у інвойсах, що формуються на кожну партію товару.
Поставки здійснюються на умовах EXW – Scinawka Srednia, згідно правил «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року (п.2.1 контракту № 63/01 від 07.01.2026).
Відповідно до проформи № 1/01/2026 від 07.01.2026 та фактури № FV 1/01/2026 від 16.01.2026 VIK MACHINERY WIKRORIA OLEJNICZAK поставило самохідний обприскувач марки - TECNOMA, модель - LASER 4240, рік виготовлення – 2013, VIN (номер шасі) – НОМЕР_4 ціною 44 000 Євро.
Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті № 234 від 08.01.2026 здійснена оплата за контрактом № 63/01 від 07.01.2026 та інвойсу 1/01/2026 від 07.01.2026 TECNOMA (PR42400699) в сумі 44 000 Євро.
З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту 19.01.2026 декларантом ТОВ «ФЕНСО» до Волинської митниці подано МД № 26UA205150000519U7 з описом товару «Самохідний обприскувач, всього -1шт, бувший у використанні, марка - TECNOMA, модель - LASER 4240- 1шт, ідентифікаційний номер (номер шассі)- PR42400699, потужність двигуна 146 kW, ширина захвата - 28м, об`єм бака - 4200 л, призначений для розпилення рідких чи порошкоподібних речовин з метою поливу, підгодівлі, лікування культурних рослин, виготовлення- 2013р.»
Митна вартість товару визначена за основним - першим методом.
Для підтвердження митної вартості надано: рахунок - проформу № 1/01/2026 від 07 січня 2026 року; рахунок-фактуру FV 1/01/2026 від 16 січня 2026 року; автотранспортну накладну № 160126 від 16 січня 2026 року; статус особи, яка подає митну декларацію № 2; банківський платіжний документ № 234 від 08 січня 2026 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 19 січня 2026 року; висновок про вартісні та якісні характеристики товару № 2211-1013G від 20 січня 2026 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 63/01 від 07 січня 2025 року; договір про надання послуг митного брокера № 3/25 від 01 квітня 2025 року; лист-вибачення від 20 січня 2026 року; фото від 20.01.2026; заяву декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» від 20 січня 2026 року та експортну митну декларацію № 26РL301010000АWXB0 від 17 січня 2026 року.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На вимогу митниці декларантом надано повідомлення № 20/01 від 20.01.2026 року та договір про надання транспортних послуг № 6 від 14.01.2026 року. 
20.01.2026 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205150/2026/000002/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205150/2026/000023.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 20.01.2026 № UA205150/2026/000002/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:
- в міжнародній автотранспортній накладній № 160126 від 15.01.2026 року, в графі 35 та 36 митної декларації зазначено вагу товару 9800 кг, проте у проформі, рахунку фактурі та на інформативній таблиці самохідного обприскувача зазначено вагу 7710 кг, що може свідчити про додаткове обладнання чи модифікацію, яка впливає на вартість моторного транспортного засобу;
- до оформлення надано платіжну інструкцію № 234 від 08.01.2026 року, проте на ній відсутні відмітки банку, що свідчать про проведення платежу. Крім цього номер платіжного доручення чітко не читається на електронній копії та може містити сліди виправлення;
- одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак до митного оформлення не подано договори (контракти) про перевезення, рахунки на оплату, акти здачі-прийняття робіт тощо. Також, для підтвердження заявлених транспортних витрат не подано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг;
- з огляду на умови поставки, зазначені в гр. 20 МД та довідці про вартість перевезення вантажу від 19.01.2026 перевізник зобов`язується організувати вантажні роботи. При цьому, вартість таких витрат не зазначена в графі 21 ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості;
- згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 19.01.2026 витрати на транспортування по маршруту Сцинавка Середня – п/п Ягодин становлять 104 000 грн. Відстань даного маршруту орієнтовно 728 км, що в перерахунку транспортні витрати становлять 142,8 грн/км (104000/728 ). Згідно вищезазначеного документа вартість транспортування по маршруту п/п Ягодин – смт. Захарів становить 138 100грн, відстань даного маршруту орієнтовно 905 км, що становить 152,6 грн/км (138100/905). Вказане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.
На вимогу митниці декларантом надано повідомлення № 20/01 від 20.01.2026 року та договір про надання транспортних послуг № 6 від 14.01.2026 року. 
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару «Самохідний оприскувач марка Tecnoma тип Laser TR3240, 2013 р. вип., що був у використанні - 1 шт, на колісному ходу, дизельний двигун потужністю 131 kW; призначений для застосування в сільському господарстві для внесення рідких засобів захисту рослин шляхом розпилення пестицидів і агрохімікатів», який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA PL Wroclaw, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить 67 500,00 євро за шт. Оцінюваний товар ввезено в тій же кількості, що і товар за ЕМД № UA401060/2025/001677».
Товар випущено у вільний обіг згідно МД № 26UA205150000543U6 від 20.01.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.
Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: 
- по МД № 26UA205150000492U2: рахунок-фактуру № 7020260001 від 05 січня 2025 року; автотранспортну накладну від 05 січня 2026 року; декларацію про походження товару № 7020260001 від 05 січня 2025 року; статус особи, яка подає митну декларацію № 2; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 05 липня 2018 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 233 від 05 січня 2026 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 4/01-25 від 24 січня 2025 року; договір про надання послуг митного брокера № 3/25 від 01 квітня 2025 року; копію митної декларації країни відправлення 26PL34101000080NB3 від 09 січня 2026 року та сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.027.00029-26 від 13 січня 2026 року;
- по МД № 26UA205150000519U7: рахунок - проформу № 1/01/2026 від 07 січня 2026 року; рахунок-фактуру FV 1/01/2026 від 16 січня 2026 року; автотранспортну накладну № 160126 від 16 січня 2026 року; статус особи, яка подає митну декларацію № 2; банківський платіжний документ № 234 від 08 січня 2026 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 19 січня 2026 року; висновок про вартісні та якісні характеристики товару № 2211-1013G від 20 січня 2026 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 63/01 від 07 січня 2025 року; договір про надання послуг митного брокера № 3/25 від 01 квітня 2025 року; лист-вибачення від 20 січня 2026 року; фото від 20.01.2026; заяву декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» від 20 січня 2026 року та експортну митну декларацію № 26РL301010000АWXB0 від 17 січня 2026 року.
Додатково на вимогу митного органу декларантом надано повідомлення № 20/01 від 20.01.2026 року та договір про надання транспортних послуг № 6 від 14.01.2026 року. 
Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.
Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа № 540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 21.10.2021 (справа № 420/4820/19).
В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «Автобуса пасажирського, бувшого у використанні, марки IVECO, модель 70C18, ідентифікаційний номер (номер шасі)- НОМЕР_3 , к-ть місць для сидіння (включаючи водія) - 30,тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів- 2998см3, потужність двигуна 132 kW, колісна формула 4х 2, номер двигуна - НЕМА ДАНИХ, календарний рік виготовлення - 2018, модельний рік виготовлення - 2018» та «Самохідного обприскувача, бувшого у використанні, марка - TECNOMA, модель - LASER 4240- 1шт, ідентифікаційний номер (номер шассі)- НОМЕР_4 , потужність двигуна 146 kW, ширина захвата - 28м, об`єм бака - 4200 л, призначений для розпилення рідких чи порошкоподібних речовин з метою поливу, підгодівлі, лікування культурних рослин, виготовлення- 2013р.».
При цьому позиція відповідача, викладена у спірних рішеннях від 20.01.2026 № UA205150/2026/000001/2 та № UA205150/2026/000002/2, полягає у тому, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.
З приводу твердження відповідача про відсутність в автотранспортній накладній даних, підпису та печатки перевізника суд зазначає наступне.
Відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ані відправник, ані перевізник не мають обов`язку проставляти на вантажній накладній (CMR) свої підписи або штампи. При цьому, факт проставлення або непроставлення підпису та/або штампу відправника та перевізника товару не впливає на визначення митної вартості такого товару.
Судова практика вказує, що навіть у разі наявних недоліків у CMR, то вони жодним чином не можуть впливати на задекларовану митну вартість товару з врахуванням поданих Позивачем документів. При цьому Відповідачем не обґрунтовано, чим виявлені її недоліки впливають на визначення митної вартості товару, враховуючи те, що запитувач надав митному органу всі наявні в ньому та достатні документи, необхідні для визначення. Автотранспортна накладна може бути джерелом відомостей про країну виробництва товару (ч. 9 ст. 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх упаковку (ч. 2 ст.191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (ч.2 ст. 221 МК України). Приписами МК України не передбачено, що CMR є джерелом відомостей про митну вартість товарів. Тому, окремі недоліки у заповненні товарно-транспортної накладної не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.
Таким чином, відповідач не навів жодних доказів того, що подані декларантом документи в його сукупності не підтверджують числові значення складських митних товарів та не дають можливості здійснити митно оформлений імпортний товар за ціною договору.
Отже, відповідно до наведених вище положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ані відправник, ані перевізник не мають обов`язку проставляти на вантажній накладній (CMR) свої підписи або штампи.
Відтак, відправником та перевізником товару не було порушено правил заповнення вантажної накладної (CMR).
У Графі 22 CMR наявна інформація про відправника (друкованими літерами). При цьому, факт проставлення або непроставлення підпису та/або штампу відправника та перевізника товару чи незаповнення граф 22, 23 та 16 жодним чином не впливає на визначення митної вартості.
Щодо відсутності документів про перехід права власності, а також умов та ціни придбання транспортного засобу, суд зазначає наступне.
З поданих декларантом документів (контракту № 4/01-25 від 24.01.2025, інвойса № 7020360001 від 05.01.2026) зрозуміло, що продавцем є компанія GALAXY SLOVAKIA, s. г. о. в. Доказів перебування позивача у договірних відносинах з третіми особами, крім продавця, матеріали справи не містять.
Також чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, що може становити комерційну таємницю, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власників не входить до компетенції митного органу та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.
Більше того, суд зауважує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару.
Щодо відсутності відміток банку на платіжних інструкціях № 233 від 05.01.2026 та № 234 від 08.01.2026, суд зазначає, що дані платіжні інструкції містять відмітки, що документи з ID 12319240 прийнято 05.01.2026 10:24 по системі iBank2UA ЕП Є КОРЕКТНИМ та ID 12350624 прийнято 08.01.2026 11:26 по системі iBank2UA ЕП Є КОРЕКТНИМ відповідно.
Крім того, у графі 70 «Призначення платежу» платіжної інструкції № 233 від 05.01.2026 зазначено: «Prepayment for car Con. 4/01-25 of 24.1.25, inv 7020260001, 7020260002...». Даний платіж повністю ідентифікує товар та умови його оплати згідно з поданими до оформлення інвойсами. 
У графі № 70 «призначення платежу» платіжної інструкції № 234 від 08.01.2026 зазначено: «Prepayment for verichels Contract 63/01 of 07.01.25, inv 1/01/26 of 07/01/26. Tecnoma (PR42400699). Даний платіж повністю ідентифікує товар та умови його оплати згідно з поданими до оформлення інвойсами.
Отже, позивачем здійснено оплату за придбаний товар.
Щодо підтвердження витрат на транспортування суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що наказом № 599 затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Так, транспортні витрати підтверджені договором про надання транспортних послуг № 6 від 14.01.2026 та довідкою про транспортні витрати від 19.01.2026, які містять необхідні відомості щодо маршруту, перевізника та загальної вартості транспортних послуг.
Згідно довідки про транспортні витрати від 19.01.2026 вартість наданих послуг складає 104 000 грн по маршруту Сцинавка Середня(Польща) – ПП Ягодин та 138 100 грн по маршруту ПП Ягодин – смт. Захарівка, Одеська область (Україна).Довідкою також підтверджено, що страхування вантажу не здійснювалося, вартість вантажних робіт включено у вартість перевезення.
Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
На думку суду, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам Наказу № 559.
З урахуванням наведених обставин відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Суд наголошує, що вимога про надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
З урахуванням наведеного, суд вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).
Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
На думку суду, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.
Відповідно до положень статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби на рівні: автобус пасажирський марки IVECO – 48000,00 євро (ЕМД № UA209170/2025/091953) та самохідний оприскувач марка Tecnoma - 67 500,00 євро (ЕМД № UA401060/2025/001677) відповідно.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).
Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.
На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.
При цьому суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 в справі № 804/4906/15.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.
Суд наголошує на тому, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.
Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваному рішенні про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до змісту частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Жодних доказів щодо прийняття оскаржуваного рішення саме з названих у відзиві підстав відповідачем не надано.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які йому передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктами 1-4 частини другої статті 55 МК України.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржувані рішення від 20.01.2026 № UA205150/2026/000001/2 та № UA205150/2026/000001/2 слід визнати протиправними та скасувати.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке.
Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в загальній сумі 5 430,60 грн, сплачений платіжною інструкцією № 156 від 04.03.2026.
Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн суд зазначає наступне.
Частинами першою, другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правничої допомоги № 164-ЮП від 14.04.2025та попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу № 12/03-26 від 12.03.2026.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тобто дана справа є справою незначної складності.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява № 19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.
У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Також, у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Разом з тим, всупереч Кодексу адміністративного судочинства України суду не надано доказів на підтвердження оплати позивачем послуг адвоката.
З урахування зазначеного, на переконання суду, позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у цій справі в заявленому розмірі 7 000,00 грн, а тому зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 20 січня 2026 року № UA205150/2026/000001/2 та № UA205150/2026/000002/2.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕНСО» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 430 (п`ять тисяч чотириста тридцять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНСО» (45240, Волинська область, Луцький район, село Жидичин, вулиця Данила Галицького, 89/3, ЄДРПОУ 44844717).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ 43958385).

Суддя А.Я. Ксензюк