КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1327/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язати вчинити дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04 грудня 2025 року №112850005158 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в республіці Вірменія з 01 березня 1976 року по 16 січня 1978 року, період проходження строкової військової служби в Республіці Вірменія з 29 жовтня 1978 року по 27 листопада 1981 року, період роботи в Республіці Вірменія з 01 липня 1977 року по 12 травня 1987 року - записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07 травня 1987 року №1,2, період роботи з 05 січня 1990 року по 31 січня 1995 року колгоспі імені Леніна Світловодського району Кіровоградської області - записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07 травня 1987 року №7,8, та призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27 листопада 2025 року.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що позивач звернувся до Головного управління в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058. Заяву позивача про призначення пенсії разом з документами було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області. Рішенням від 08.08.2025 р. №110850002440 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області відмовлено у призначенні пенсії за віком з причин відсутності необхідного страхового стажу. Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.25-27), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі пославшись на законність прийнятого рішення. Додатково зазначив, що необхідний страховий стаж, визначений частиною третьою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 становить від 15 до 22 років. Страховий стаж особи становить 7 років 16 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано за записами трудової книжки від 07.05.1987 НОМЕР_2 періоди роботи в Республіці Вірменія з 01.07.1977 по 12.05.1987, період навчання в Республіці Вірменія з 01.03.1976 по 16.01.1978 згідно атестата від 21.01.1978; період проходження військової служби в Республіці Вірменія з 29.10.1979 по 27.11.1981 згідно військового квитка від 29.10.1979 НОМЕР_3 , оскільки відсутнє підтвердження від органів, що здійснюють пенсійне забезпечення в Республіці Вірменія про неотримання пенсії відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 01.01.1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 16.05.2025, також період проходження військової служби не можливо зарахувати, оскільки в вищезазначеному військовому квитку по батькові зазначено " ОСОБА_2 " що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 "; періоди роботи в колгоспі за записами №5-6, оскільки дата прийняття 01.04.2001 не відповідає даті звільнення 01.10.1988 та відсутні записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів; періоди роботи в колгоспі з 05.01.1990 по 31.01.1995, оскільки відсутні записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів.
Представником позивача подана відповідь на відзив (а.с. 38-39).
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Позивач звернулася із заявою від 27.11.2025 до територіального органу Пенсійного фонду України з питання призначення йому пенсії за віком в порядку визначеному Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та доданими до заяви документами.
За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області; прийнято рішення від 04 грудня 2025 року №112850005158 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 (а.с.14), оскільки страховий стаж особи становить 7 років 16 днів; при цьому за доданими документами до страхового стажу не зараховано за записами трудової книжки від 07.05.1987 НОМЕР_2 періоди роботи в Республіці Вірменія з 01.07.1977 по 12.05.1987, період навчання в Республіці Вірменія з 01.03.1976 по 16.01.1978 згідно атестата від 21.01.1978; період проходження військової служби в Республіці Вірменія з 29.10.1979 по 27.11.1981 згідно військового квитка від 29.10.1979 НОМЕР_3 , оскільки відсутнє підтвердження від органів, що здійснюють пенсійне забезпечення в Республіці Вірменія про неотримання пенсії відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 01.01.1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 16.05.2025, також період проходження військової служби не можливо зарахувати, оскільки в вищезазначеному військовому квитку по батькові зазначено " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 "; періоди роботи в колгоспі за записами №5-6, оскільки дата прийняття 01.04.2001 не відповідає даті звільнення 01.10.1988 та відсутні записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів; періоди роботи в колгоспі з 05.01.1990 по 31.01.1995, оскільки відсутні записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів.
Не погоджуючись з вказаним рішенням представник позивача позивач в його інтересах звернувся до суду.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом "д" ч. 3 ст. 56 "Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію" Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637від 12.08.1993 р. (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 8 Порядку №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Правила підтвердження стажу роботи визначені пунктами 23-27 Порядку №637.
Судом встановлено, що згідно з копією атестату від 21.01.1978 виданого на ім`я позивача, у період з 01.03.1976 по 16.01.1978 він пройшов навчання в Республіці Вірменія (а.с. 7). При цьому згідно оскаржуваного рішення даний стаж не зараховано до трудового стажу позивача, оскільки відсутнє підтвердження від органів, що здійснюють пенсійне забезпечення в Республіці Вірменія про неотримання пенсії відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні.
Вказаний висновок відповідача є безпідставним, оскільки на особу не може перекладатись тягар підтвердження від органів, що здійснюють пенсійне забезпечення в Республіці Вірменія. 
Також згідно копії військового квитка позивача від 29.10.1979 НОМЕР_3 , він проходив військову службу в Республіці Вірменія з 29.10.1979 по 27.11.1981 (а.с. 8).
При цьому згідно оскаржуваного рішення даний стаж не зараховано до трудового стажу позивача, оскільки у вищезазначеному військовому квитку по батькові зазначено " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ".
Вказаний висновок відповідача є безпідставним, оскільки військовий квиток позивача було заповнено російською мовою, тому дійсно написання по батькові позивача російською і українською мовами відрізняється, але це не може призводити до автоматичної втрати страховою стажу позивача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наданими доказами підтверджено як навчання позивача у період з 01.03.1976 по 16.01.1978 в Республіці Вірменія, так і проходження військової службу в Республіці Вірменія з 29.10.1979 по 27.11.1981, а тому наявні підстави для включення даного періоду до страхового стажу.
При цьому позивач просить, зокрема зобов`язати зарахувати до його страхового стажу період проходження строкової військової служби в Республіці Вірменія з 29 жовтня 1978 року по 27 листопада 1981 року, натомість раніше судом встановлено та детально описано, що він почав проходити військову службу з 29.10.1979, а не з 29.10.1978 як він просить, а тому позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити частково.
Також судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться записи про його роботу на різних посадах.
Згідно з матеріалами справи, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в Республіці Вірменія з 01.07.1977 по 12.05.1987, оскільки згідно оскаржуваного рішення відсутнє підтвердження від органів, що здійснюють пенсійне забезпечення в Республіці Вірменія про неотримання пенсії відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, при цьому суд раніше вже зазначав, що вказаний висновок відповідача є безпідставним, оскільки на особу не може перекладатись тягар підтвердження від органів, що здійснюють пенсійне забезпечення в Республіці Вірменія. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наданими доказами підтверджено стаж роботи позивача у період з 01.07.1977 по 12.05.1987 в Республіці Вірменія, а тому наявні підстави для включення даного періоду до страхового стажу.
Стосовно не зарахування позивачу періоду роботи в колгоспі з 05.01.1990 по 31.01.1995, оскільки відсутні записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів, то суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи наявна довідка Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 02.06.2025 № 11/08.01-21 згідно якої позивач працював в колгоспі ім. Леніна в період з 05.01.1990 по 31.01.1995 (а.с. 11).
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з пунктом 2.5 цієї Інструкції в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення, інші виправлення, виправлення виконується власником того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Таким чином, обов`язок щодо заповнення трудової книжки, внесення виправлення до трудової книжки вказаною Інструкцією покладався саме на адміністрацію підприємства, а не на працівника.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.
Оскільки, відповідальна особа за ведення трудових книжок не виконала обов`язок щодо належного ведення обліку трудоднів і невнесення даних до трудової книжки, а зараз отримати довідки про мінімум трудової участі неможливо через об`єктивні причини, то не зарахування періоду позивача в колгоспі ім. Леніна в період з 05.01.1990 по 31.01.1995 за записами його трудової книжки НОМЕР_1 не може бути підставою для позбавлення його права на пенсійне забезпечення, оскільки в трудовій книжці є належні записи про прийняття та звільнення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Отже, законодавець передбачив особливий порядок зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок.
Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 "Про трудові книжки колгоспників", установлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу, в тому числі на членів рибознавчих колгоспів, з моменту прийняття їх у члени колгоспу.
Відповідно до пункту 1 Основного положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затвердженого постановою правління Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу (пункт 2 Основних положень).
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).
Згідно пункту 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.
Зважаючи на викладене, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу та підтверджує обставини про трудову участь: прийняття в колгоспі річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, його виконання чи не виконання.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Вказаний висновок відповідача є безпідставним, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання та записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наданими доказами підтверджено стаж роботи позивача в колгоспі ім. Леніна в період з 05.01.1990 по 31.01.1995, а тому наявні підстави для включення даного періоду до страхового стажу.
Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в республіці Вірменія з 01 березня 1976 року по 16 січня 1978 року, період проходження строкової військової служби в Республіці Вірменія з 29 жовтня 1979 року по 27 листопада 1981 року, період роботи в Республіці Вірменія з 01 липня 1977 року по 12 травня 1987 року - записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07 травня 1987 року №1,2, період роботи з 05 січня 1990 року по 31 січня 1995 року в колгоспі імені Леніна Світловодського району Кіровоградської області - записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07 травня 1987 року №7,8, суд зазначає, що у спірному рішенні відповідач взагалі не дослідив вказаний період роботи позивача, тому вимоги в цій частині є передчасними.
Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2025 з питання призначення йому пенсії за віком, дослідивши період навчання в республіці Вірменія з 01 березня 1976 року по 16 січня 1978 року, період проходження строкової військової служби в Республіці Вірменія з 29 жовтня 1979 року по 27 листопада 1981 року, період роботи в Республіці Вірменія з 01 липня 1977 року по 12 травня 1987 року, період роботи з 05 січня 1990 року по 31 січня 1995 року колгоспі імені Леніна Світловодського району Кіровоградської області, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірної поведінки відповідача, суд на підставі норми ч. 8 ст. 139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 1331,20 грн (а.с. 17).
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ЄДРПОУ 22933548, поштова адреса – вул. Варшавська, 3Б, с-ще Макарів, Київська області, 08001) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язати вчинити дії - задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04 грудня 2025 року №112850005158 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2025 з питання призначення йому пенсії за віком, дослідивши період навчання в республіці Вірменія з 01 березня 1976 року по 16 січня 1978 року, період проходження строкової військової служби в Республіці Вірменія з 29 жовтня 1979 року по 27 листопада 1981 року, період роботи в Республіці Вірменія з 01 липня 1977 року по 12 травня 1987 року, період роботи з 05 січня 1990 року по 31 січня 1995 року в колгоспі імені Леніна Світловодського району Кіровоградської області, з урахуванням висновків суду в даній справі.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 1 331,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН