КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1220/26
Провадження № 2/488/1824/26 р.

РІШЕННЯ
Іменем України   

27.04.2026 року      м. Миколаїв 

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Селіщевої Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернувся до суду із даним позовом до відповідачки – ОСОБА_1 , в обґрунтування якого вказав, що 15.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою укладено кредитний договір № 15.07.2025-100001226, за умовами якого останній надано кредит у сумі 13 000 грн. строком на 217 днів із кінцевим терміном повернення до 16.02.2026, без права пролонгації.
Позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, своєчасно повернути суму кредиту, проценти та комісії у строки, визначені договором і графіком платежів, а у разі прострочення — сплатити передбачені штрафні санкції.
В свою чергу відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 31 200 грн.
Через відмову відповідачки в позасудовому порядку відшкодувати заборгованість за Договором, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом, у якому він просить стягнути заборгованість та судовий збір, сплачений при подачі позову. 

Ухвалою судді від 20.03.2026 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачці, та роз`яснено її право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачка своїм правом на подання відзиву скористалася, подавши відзив на позовну заяву. 
У поданому відзиві відповідачка зазначила, що заявлена до стягнення сума заборгованості у розмірі 31 200 грн. є завищеною та не відповідає фактичним обставинам справи. 
На її думку, нараховані проценти, штрафні санкції та пеня є неспівмірними та такими, що порушують принципи розумності та справедливості.
Також зазначила, що позивачем не надано належного та детального розрахунку заборгованості із зазначенням періодів нарахування процентів і штрафних санкцій, у зв`язку з чим просила суд критично оцінити подані розрахунки.
Крім того, відповідач посилався на складне матеріальне становище, що ускладнює можливість виконання зобов`язань у повному обсязі.
З урахуванням викладеного відповідачка просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій та завищених процентів, а також зменшити розмір заборгованості до фактично обґрунтованої суми з урахуванням принципів розумності та справедливості.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що нарахування процентів здійснено відповідно до умов кредитного договору та вимог цивільного законодавства, зокрема в межах строку кредитування, а тому вони є правомірними та співмірними.
Щодо розрахунку заборгованості позивач зазначив, що наданий розрахунок є належним і допустимим доказом, а відповідач не надав жодних доказів чи власного розрахунку на його спростування.
Стосовно комісій позивач зазначив, що вони передбачені умовами договору, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту і входять до загальних витрат за споживчим кредитом, а тому підлягають сплаті.
Щодо неустойки позивач вказав, що її нарахування є правомірним, оскільки кредитний договір укладено після внесення змін до законодавства, які дозволяють нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань.
З огляду на викладене позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними доказами та не спростовують розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Відповідач не подав власного розрахунку боргу, а посилання на завищеність нарахувань і складне матеріальне становище не є підставами для відмови у позові чи зменшення заборгованості.
Ураховуючи викладене, суд переходить до вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Судовим розглядом встановлено, що 15.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою укладено кредитний договір № 15.07.2025-100001226, за умовами якого останній надано кредит у сумі 13 000 грн. строком на 217 днів із кінцевим терміном повернення до 16.02.2026, без права пролонгації.
Договором передбачено фіксовані процентні ставки: 1 % на день протягом перших періодів користування кредитом та 0,5 % на день у наступні періоди, а також комісію за надання кредиту у розмірі 9 % (1170 грн.) і комісію за обслуговування кредитної заборгованості.
Загальна денна процентна ставка становить 0,84 %. 
У разі порушення зобов`язань передбачено неустойку у розмірі 195 грн за кожен день прострочення.
Кредит надано шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника, що підтверджується відповідними документами.
Позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, своєчасно повернути суму кредиту, проценти та комісії у строки, визначені договором і графіком платежів, а у разі прострочення — сплатити передбачені штрафні санкції.
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що вищевказаний договір був укладений між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 31 200 грн., що складається з: 
Тіла кредиту - 13000 грн. Процентів - 12090 грн. 
Додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 1170 грн. 
Неустойки - 4940 грн.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК У країни, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Матеріалами справи підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі. 

В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за Кредитним договором № 15.07.2025-100001226 від 15.07.2025 року, станом на день подачі позову, у розмірі 31 200 грн., що складається з: 
Тіла кредиту - 13000 грн. Процентів - 12090 грн. 
Додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 1170 грн. 
Неустойки - 4940 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» код за ЄДРПОУ: 37356833 вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032.
Відповідач —  ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя  Л.І. Селіщева