КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року

справа № 372/6354/24

провадження № 22-ц/824/3086/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 серпня 2025 року, постановлене під головуванням судді Зінченко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, збитків та моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
27.11.2024 р. ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_4 через свого представника адвоката Суткович М.А. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 32977,73 грн., з яких сума 3% річних - 2560,38 грн., сума інфляційних втрат - 8147,27 грн, збитки - 17270,08 грн., моральна шкода - 5000,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати та витрати на правову допомогу.
На обґрунтування позовної заяви представник позивачки зазначила, що ОСОБА_4 через законного представника ОСОБА_1 в 2018 р. було подано позовну заяву до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (справа №372/2273/18). 
24.06.2021 р. Обухівським районним судом Київської області було прийнято рішення у справі №372/2273/18 про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача судових витрат у розмірі 21943,90 грн. 
У подальшому постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2022 р. у справі №372/2273/18 рішення Обухівського районного суду Київської області від 24.06.2022 ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15177,64 грн. 
Вказані рішення судів набрали законної сили 01.08.2022 та 27.07.2022 відповідно. 
За результатами розгляду цивільної справи №372/2273/18 ОСОБА_5 зобов`язаний був сплатити позивачу грошові кошти у загальному розмірі 37121,54 грн. за понесені останнім судові витрати. ОСОБА_5 добровільно рішення суду від 24.06.2021 р. та додаткову постанову від 27.07.2022 р. не виконував, у зв`язку з чим позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М., з заявами про відкриття виконавчих проваджень щодо примусового стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів за результатами розгляду справи №372/2273/18. 
29.05.2024 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. за результатами розгляду вказаних заяв позивача було відкрито два виконавчих провадження: 1. АСВП НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів у розмір 21943,90 грн. на користь позивача; 2. АСВП НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів у розмір 17177,64 грн. на користь позивача. 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду від 24.06.2021 р. до додаткова постанова від 27.07.2022 р. померлим виконані не були. Відповідно до листа-відповіді Української державної нотаріальної контори №174/01-16 від 30.07.2024 р. на запит приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. спадкоємцями ОСОБА_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . 
У зв`язку з вказаними обставинами ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.09.2024 р. у справі №372/2273/18 було замінено сторону виконавчого праводження НОМЕР_2, а саме боржника ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_2 . Аналогічна ухвала була постановлена Обухівським районним судом Київської області 18.09.2024 р. відносно виконавчого провадження НОМЕР_1. 
У зв`язку з постановлення судом вказаних ухвал приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. було замінено боржника ОСОБА_5 його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях НОМЕР_2, НОМЕР_1, про що було складено відповідні постанови. 
Відповідачкою як і спадкодавцем рішення суду від 24.06.2021 р. та додаткова постанова від 27.07.2022 р. не виконуються. Позивачка вважає, що невиконання відповідачем як правонаступником спадкодавця рішення суду від 24.06.2021 р. є порушенням її майнових прав та конституційних засад щодо обов`язковості судового рішення, що потягнуло за собою майнові збитки та моральну шкоду для позивача. Загальна сума 3% річних за користування грошовими коштами, обов`язок сплати яких встановлений рішенням суду від 24.06.2021 р. та додатковою постановою від 27.07.2022 р. становить 2560,38 грн. Загальна сума інфляційних втрат від знецінення грошових коштів, що не були виплачені позивачу за рішенням суду від 24.06.2021 р. та додатковою постановою від 27.07.2022 р. становить 8147,27 грн. Загальний розмір штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання відповідача за рішенням суду від 24.06.2021 р. та додатковою постановою від 27.07.2022 р. становить 10707,65 грн. Розмір витрат позивача на правову допомогу спрямовану на організацію примусового виконання відповідачем рішення суду від 24.06.2021 р. та додаткової постанови від 27.07.2022 р. становить 17270,08 грн., які є фактично збитками понесеними у зв`язку з порушенням спадкодавцем та відповідачем цивільних прав позивача. 
Позивачка вважає, що неправомірними діями спадкодавця та відповідача (невиконання рішення судів, щодо сплати грошових коштів та триваюче вчинення перешкод у користуванні майном їй було завдано моральної шкоди, що призвело до душевних страждань та втрати емоційної рівноваги в сім`ї. Позивач вважає, що з урахуванням характеру його порушених прав достатнім розміром компенсації, що відповідає моральним стражданням перенесеним позивачем є 5000,00 грн.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 серпня 2025 року в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у зв`язку з вступом у спадщину перейняла не тільки всі права, але і обов`язки, які не було виконані спадкодавцем за життя.
Відповідачці було відомо про її статус як боржника у виконавчих провадженнях, однак жодних дій, спрямованих на виконання зазначених рішень суду, вчинено не було. Її бездіяльність свідчить про свідоме ігнорування обов`язку з виконання немайнових зобов`язань.
Враховуючи, що судом першої інстанції оскаржуване рішення в частині основних позовних вимог було прийняте за неналежного дослідження істотних обставин справи, то і рішення щодо похідної вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що обставини, на які посилається апелянт не відповідають дійсності, а докази, на які він посилається ніяким чином не підтверджують зазначені ним вимоги апеляційної скарги, а навпаки, спростовують їх. Рішення суду є законним та обгрунтованим, обставини, які мають значення для справи встановлені в повному обсязі, дослідження та оцінка доказів здійснені повно та всебічно, обставин, що мають значення для справи є доведеними, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції відповідають обставинам справи.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Суткович М.А. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість ОСОБА_5 перед позивачем відповідачкою ОСОБА_2 була погашена повністю після того, коли вона дізналася, про наявність такої заборгованості у її померлого батька.
А тому вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 3% річних, суми інфляційних втрат та збитків є безпідставними.
Крім того, витрати позивача понесені ним щодо додаткової оплати (винагороди) приватному виконавцю в розмірі 30000,00 грн. та оплату спеціаліста ФОП ОСОБА_8 у розмірі 6000,00 грн., були зроблені ним за власною ініціативою.
Суд вважав, що представник позивача, у порушення ст.ст.12, 81 ЦК України не надала суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій відповідача, наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. на підставі виконавчого листа №372/2273/18 виданого 13.03.2023 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 29.05.2024 р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 21943,90 грн. (а.с.13-14)
Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. на підставі виконавчого листа №372/2273/18 виданого 17.03.2023 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 29.05.2024 р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15177,64 грн. (а.с.15-16)
З відповіді Української державної нотаріальної контори №174/01-16 від 30.07.2025 р. вбачається, що 25.10.2022 р. Українською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №105/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З документів, приєднаних до вказаної справи вбачається, що спадкоємцями за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_5 є його доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заповітів померлий ОСОБА_5 не залишив. 04.08.2023 р. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1002 га, кадастровий номер 3223151000:01:011:0055 та на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0796 га, кадастровий номер 3223151000:01:011:0056, які належали померлому ОСОБА_5 на підставі державних актів серії ЯБ №525262 та серії ЯБ №525273 відповідно. Свідоцтва на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 3223151000:01:011:0055 та на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 3223151000:01:011:0056 ОСОБА_6 не видано. Документи на підтвердження права власності померлого на інше майно до Української державної нотаріальної контори не надавались. (а.с.12)
Згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області справа №372/2273/18 (провадження №6-137/24) було замінено сторону у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №372/2273/18 виданого 13.03.2023 р. Обухівським районним судом Київської області, а саме - боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на його правонаступника ОСОБА_2 . (а.с.18-20)
Згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області справа №372/2273/18 (провадження №6-136/24) було замінено сторону у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №372/2273/18 виданого 17.03.2023 р. Київським Апеляційним судом, а саме - боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на його правонаступника ОСОБА_2 . (а.с.21-23)
Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 18.10.2024 р. про заміну боржника у виконавчому провадженні на правонаступника ОСОБА_2 (а.с.24-25)
Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 18.10.2024 р. про заміну боржника у виконавчому провадженні на правонаступника ОСОБА_2 (а.с.26-27)
04.08.2023 р. державним нотаріусом Української державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом реєстраційний номер №1032 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємиці ОСОБА_2 на частку земельної ділянки розміром 0.0796 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м.Українка кадастровий номер 3223151000:01:011:0056. (а.с.60)
Крім того, 04.08.2023 р. державним нотаріусом Української державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом реєстраційний номер №1029 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємиці ОСОБА_2 на частку земельної ділянки розміром 0.1002 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м.Українка кадастровий номер 3223151000:01:011:0055. (а.с.61)
З копії квитанції №2.85869995.1 від 23.01.2025 р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 сплатила приватному виконавцю Трофименко Михайлу Михайловичу по ВП НОМЕР_3 кошти в сумі 21943,90 грн. (а.с.62)
Згідно копії квитанції №2.85881099.1 від 23.01.2025 р. відповідач ОСОБА_2 сплатила приватному виконавцю Трофименко Михайлу Михайловичу по ВП НОМЕР_1 кошти в сумі 15177,64 грн. (а.с.63)
24.01.2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 та ВП НОМЕР_1 (а.с.99-102)
Відповідач ОСОБА_2 як спадкоємиця ОСОБА_5 прийняла спадщину в розмірі частки земельних ділянок, які належали йому за життя.
Згідно ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.
В даному випадку відповідачкою було в повному обсязі відшкодовано заборгованість спадкодавця ОСОБА_5 після того, коли вона дізналася, про наявність такої заборгованості у померлого батька, що підтверджується копіями квитанцій про сплату та постановами про закінчення виконавчих проваджень в частині виконання вимог щодо сплати грошових зобов`язань.
Частина 4 ст. 82 ЦПК України встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.07.2022 року у справі № 372/2273/18, було встановлено факт виконання судового рішення щодо вимог немайнового характеру, так і факт визнання цих обставин стороною позивача.
Апелянт зазначає, що відповідачем були виконані виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 через три місяці після подачі позову у даній справі, що на думку скаржника прямо суперечить чинному цивільному процесуальному та виконавчому процесуальному законодавству.
Момент виконання судового рішення відносно іншої особи ( в даному випадку батька відповідачки) не може обраховуватися з моменту подання позовної заяви у даній справі, оскільки саме відносно ОСОБА_2 не ухвалювалося судове рішення. Саме тому відповідачка не могла добровільно виконувати судове рішення, в якому вона не була стороною.
Доказів, які б свідчили про направлення відповідачці повідомлень про наявність боргів не було, а тому остання не була обізнана відносно таких зобов`язань померлого батька.
Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.
Таким чином, момент подачі позовної заяви не підтверджує володіння інформацією про наявність невиконаних виконавчих проваджень спадкодавця, оскільки відповідно до норм ЦПК України лише після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, остання надсилається учасникам справи. Крім того, посилання апелянтки, що відповідачка зверталася із заявою про ознайомлення з виконавчим провадженням матеріалами справи не підтверджене.
У доводах апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що витрати апелянта щодо додаткової оплати винагороди приватному виконавцю та оплату за здійснені послуги спеціалістом геодезистом були здійснені апелянтом за власною ініціативою, що не відповідає нормам ст.42, 43 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі перебування виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця авансування стягувачем зазначених витрат виконавчого провадження є обов`язковим лише на вимогу приватного виконавця.
Однак, відповідну вимогу сторона апелянта не надавала, що свідчить про недоведеність таких обставин.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суду не надані належні та допустимі докази заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності, тому у задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.
За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 01 травня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді