Справа № 185/14030/25
Провадження № 2/185/1706/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

11 червня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.
з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за договором позики № 107631 від 03 жовтня 2019 року у розмірі 20 304 грн, у тому числі: сума позики – 4000 грн, проценти та комісія за користування позикою – 16 304 грн.
Відзиву на позов не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом установлено і не заперечується сторонами, що 03 жовтня 2019 року між позикодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» та позичальником ОСОБА_1 укладений договір позики № 107631, за умовами якого позичальник отримав суму позики – 4000 грн та зобов`язався повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою. 

Згідно пунктів 1.1.3, 1.1.4 договору, плата за користування позикою складається з процентів та комісії. Нарахування процентів та комісії здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Термін повернення позики – 01 листопада 2019 року. 

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, укладений між сторонами договір позики з додатковою угодою до нього є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. 

Як визначено частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором позики № 107631 від 03 жовтня 2019 року передбачено плату за користування позикою у вигляді процентів та комісійної винагороди. Отже за своєю правовою природою визначена договором комісія є платою за користування позикою і відрізняється від передбачених договором процентів тим, що проценти у розмірі 0,01 відсотка в день нараховуються на поточний залишок несплаченої позики, а комісійна винагорода у розмірі 1,59 відсотка в день - на початковий розмір отриманої позики. 

Умови договору позики не суперечать вимогам статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», договір містить порядок повернення позики та сплати процентів та комісійної винагороди за користування позикою у вигляді графіка платежів. 

Згідно цього графіка станом на день кінцевого повернення позики (01 листопада 2019 року) позичальник має сплатити загальну заборгованість у розмірі 5856 грн, що складається з суми позики – 4000 грн, процентів за користування позикою – 11 грн 60 коп, комісійної винагороди за користування позикою – 1844 грн 40 коп.

Позивачем наданий розрахунок заборгованості, відповідно до якого нараховані проценти та комісійна винагорода за користування позикою поза межами строку надання позики (після 01 листопада 2019 року).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, на підставі частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже у даному випадку нарахування процентів та комісійної винагороди за користування позикою поза межами визначеного договором кінцевого терміну повернення позики є неправомірним.

Тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Гелексі» підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 5856 грн, у тому числі: сума позики – 4000 грн, проценти за користування позикою – 11 грн 60 коп, комісійна винагорода за користування позикою – 1844 грн 40 коп.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем при зверненні до суду сплачено мінімальну суму судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру з урахуванням понижуючого коефіцієнту -0,8 за подання заяви в електронній формі – 2422 грн 40 коп, що підтверджується платіжною інструкцією. (а.с.1) 
Оскільки майнові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, мінімальна сума судового збору, сплачена позивачем, є пропорційною розміру задоволених позовних вимог, належно підтверджені судові витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з актом № 107631 до договору про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року адвокат Рудзей Ю.В. надав клієнту ТОВ «ФК «Гелексі» правничу допомогу по справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (консультація, складання позовної заяви, формування додатків до позовної заяви) загальною вартістю 5000 грн. 

Заявлені позовні вимоги у розмірі 20 304 грн підлягають задоволенню у розмірі 5856 грн (29 відсотків).
Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 : 100 х 29 = 1450 грн.
Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд 

В И Р І Ш И В: 

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики № 107631 від 03 жовтня 2019 року у загальному розмірі 5856 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн, у тому числі: сума позики – 4000 (чотири тисячі) грн, проценти за користування позикою – 11 (одинадцять) грн 60 коп, комісійна винагорода за користування позикою – 1844 (тисяча вісімсот сорок чотири) грн 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1450 (тисяча чотириста п`ятдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Учасники справи: 
-Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» 01054 місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1, ЄДРПОУ 41229318,
- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя У.М. Болдирєва