Справа № 361/2732/25
Провадження № 2/361/927/25 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
09.06.26

09 червня 2026 р.  м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
при секретарі – Михальова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Єрмак Олег Віталійович, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Броварської міської ради про визначення місця проживання дитини, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обгрунтування позовних вимог представником позивача адвокатом Єрмаком О.В. зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2012 року, під час якого народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2022 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. 
З 2022 року сторони припинили спільне проживання, та з цього ж часу позивач разом із дитиною проживають на території Словаччини, де позивач винаймає житло, має постійну роботу та дитина відвідує школу. 
Маючи намір отримати посвідку на тимчасове проживання в Словаччині разом із дитиною, позивач просить визначити місце проживання сина разом із нею, оскільки відповідач не бажає надати дозвіл на проживання сина за межами України. 
Ухвалою суду від 27.03.2025р. у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.
Відповідачем ОСОБА_2 та його представником адвокатом Онопрієнко З.В. подано відзив на позовну заяву, за змістом якого не погодився з вимогами ОСОБА_1 , оскільки дитина ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації батька. Після виїзду позивача з сином за кордон України, його спілкування з дитиною не відбувається, мати чинить перешкоди та, на думку відповідача, забороняє сину спілкуватись з ним. На теперішній час позивач не має зареєстрованого місця проживання та місце її перебування разом з дитиною йому не відомо. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Висновком Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 21.04.2026р. №427 – було визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 . 
Сповіщені належним чином про час та дату розгляду справи позивач та її представник до зали суду не з`явились, від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Сповіщені належним чином про час та дату розгляду справи відповідач та його представник до зали суду не з`явились, від представника відповідача ОСОБА_5 надійшло клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просили відмовити.
Належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Броварської міської ради – до зали суду не представив свого представника, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд доходить наступного.
Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Зі змісту долученого до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 14.09.2012 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 ».
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2022 року у справі № 361/3968/22 шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.
За змістом витягу з реєстру територіальної громади від 02.05.2024р., зареєстрованим місцем проживання дитини ОСОБА_3 є : АДРЕСА_1 .
З долучених довідок та характеристики ТОВ «Фарма Старт» від 07.05.2025р. встановлено, що ОСОБА_2 працює у вказаному ТОВ інженером з вентиляції з 15.06.2016р. по теперішній час, має постійний дохід та позитивно характеризується за місцем роботи.
Висновком Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 21.04.2026р. №427 – було визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 . 
Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).
Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.
Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу.
Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.
Як роз`яснено ст. 161 СК України, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини.
Як убачається з матеріалів справи, серед іншого, позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 - надано довідку про відвідування школи, довідку роботодавця про перебування працівників у трудових відносинах, витяг з договору оренди квартири станом на 2024 рік - викладені іноземною мовою та з їх перекладом на українську мову. Водночас, надані суду документи не містять відомостей щодо нотаріально засвідченого перекладу таких документів.
Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно зі ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.
Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів».
Згідно із статтею 1 Гаазької конвенції ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.
Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок «Apostille» (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)» повинен бути викладений французькою мовою.
До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися їх переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Відповідно до ст. 79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.
Водночас, як убачається з наведених вище документів, доданих до матеріалів справи, вони не легалізовані шляхом проставлення апостилю із супроводженням їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою, а відтак до позовної заяви додано документи, не засвідчені у встановленому законом порядку та такі документи не можуть вважатись належними та допустимими доказами у справі.
Враховуючи наведене, суд зауважує, що на момент розгляду справи, позивачем не підтверджено місце проживання дитини, своє місце проживання та наведені у позовній заяві обставини.
Висновком органу опіки та піклування від 21.04.2026р. №427 про визначення місця проживання дитини, діючи в інтересах дитини, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 . Сам висновок складається з 11 аркушів, який містить часопис подій життя родини ОСОБА_7 , починаючи з їх одруження. Також визначено позицію у справі позивача ОСОБА_1 , викладену аналогічно змісту її позовної заяви з доповненнями щодо неналежної поведінки відповідача як батька та зловживанням ним спиртними напоями, також зазначено про відсутність спілкування між сторонами з грудня 2022 року, шляхом блокування позивачем номеру телефону відповідача. Також викладено позицію дитини ОСОБА_3 , який вважав відповідача поганим батьком, з яким у нього не має майбутнього в Україні, бажав для себе залишитись проживати з матір`ю. Вищевказані пояснення отримані працівниками служби у справах дітей шляхом спілкування з позивачем та дитиною по відеозв`язку за допомогою мобільного додатку «Телеграм», у зв`язку із їх перебуванням з березня 2022 року у Словацькій Республіці. Також викладено позицію відповідача ОСОБА_2 , аналогічну відзиву у справі, з доповненнями щодо наявної залежності у позивачки від гри в онлайн-казино та оформленням нею кількох кредитних договорів у різних банківських установах для погашення боргів. Також зазначив про відсутність спілкування між ним та дитиною з березня 2023 року у зв`язку зі зміною сином номеру телефону та небажанням дитини спілкуватись, у чому він вбачає прояв впливу матері дитини. Потім у висновку зазначено про неможливість обстеження житлових та інших умов проживання дитини, оскільки він знаходиться разом з матір`ю за межами України з березня 2022 року. Однак, вказано, що під час спілкування по відеозв`язку, ОСОБА_1 продемонструвала спеціалісту служби помешкання, в якому вона з дитиною проживає.
При цьому зазначено про здійснення такого обстеження за зареєстрованою адресою проживання дитини – місцем проживання батька дитини та складено відповідний акт.
В обох випадках зазначений висновок про створення належних умов батьками для проживання дитини.
Після чого, у висновку йде посилання на долучені позивачем документи щодо її працевлаштування, наявність договору оренди та довідки зі школи, де навчається дитина, складені іноземною мовою з перекладом на українську, які не завірені нотаріально, та вимоги діючого законодавства щодо предмету позову.
Також зазначено у висновку про працевлаштування відповідача, вивчений розмір його доходу та характеристику з місця роботи та проживання. 
Суд зауважує, що на підставі викладених, перелічених обставин у вказаному письмовому доказі, залишається без належного мотивування та обгрунтування здійснений органом опіки та піклування висновок про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 саме разом із матір`ю ОСОБА_1 . Оскільки у якості мотивування прийнятого такого рішення зазначено про: «необхідність забезпечення найкращих інтересів дитини та повного і гармонійного фізичного, розумового та духовного її розвитку». 
Тому вказаний висновок не може бути взятий судом до уваги, оскільки не визначає підстав прийняття доводів позивача та відхилення доводів відповідача, а також у чому саме поведінка матері буде сприяти та забезпечувати інтереси дитини найкраще ніж поведінка батька, який також бажає приймати участь у вихованні сина.
Інші письмові докази, долучені сторонами до матеріалів справи не містять інформації щодо предмету доказування, а є лише підтвердженням реєстрації шлюбу між сторонами, народження у них дитини та реєстрацію місця його проживання за певною адресою.
Враховуючи, що обидві сторони у справі виявляють бажання займатись вихованням дитини, піклуванням про нього, а також відсутністю належних та допустимих доказів про місце перебування дитини та позивача на момент розгляду справи, про створення матір`ю належних умов для гармонійного, повного та безпечного розвитку дитини - визначення місця проживання дитини лише разом з матір`ю не буде відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Єрмак Олег Віталійович, до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Броварської міської ради про визначення місця проживання дитини. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Писанець Н.В.