Справа № 635/6563/25 
Провадження № 2-о/635/69/2026

Харківський районний суд Харківської області

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
с-ще. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бондаренка І.Е.,
секретаря судового засідання Козлюк Е.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Пісочинська селищна рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ
Заявник ОСОБА_1 через свого представника, ОСОБА_4 за допомогою системи «електронний суд» звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 
В заяві просять суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , зі спадкодавцем - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що є дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 жовтня 1957 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 . 
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , яка знаходиться у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлої. 
До моменту смерті, впродовж багатьох років мати - ОСОБА_5 , постійно проживала разом зі своєю дочкою у її будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
За життя матері, при спільному проживанні у будинку дочки - ОСОБА_1 , вони вели спільний побут. Вважаючи на її вік та слабке здоров`я, дочка доглядала та постійно піклувалась про неї, забезпечувала всім необхідним для життя, купувала продукти, необхідні речі та ліки, створювала гідні умови спільного проживання разом, та після смерті займалась процедурою поховання.
Після смерті матері, ОСОБА_1 не подала заяву про вступ у спадкування належної матері квартири АДРЕСА_2 , так як вважала, що прийняла спадщину на підставі п.3 ст.1268 ЦК України, а саме: спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.
У зв`язку з цим, заявник змушена звертатися до суду з даною заявою про встановлення факту постійного проживання разом з своєю матір`ю, на час відкриття спадщини. При встановлення даного факту заявник вважатиметься таким, що прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.
Факт постійного проживання заявника разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, підтверджено показами свідків та іншими документами.
Інші власники об`єкту спадкування, а саме ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 , не заперечують проти реалізації її права на спадкування квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться у спільній сумісній власності.
Станом на день звернення до суду спадкова справа до майна померлої ОСОБА_5 відсутня.
У безспірному порядку заявник не може надати документів, підтверджуючих його спільне проживання разом з матір`ю, у зв`язку з тим, що місце проживання кожного з них зареєстровано за різними адресами, незважаючи на те, що фактично останні п`ять років життя матері вони проживали разом, в тому числі і на час відкриття спадщини. Метою встановлення такого юридичного факту є подальше отримання свідоцтва про право на спадщину.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2025 року відкрито окреме провадження по справі.
Заявник та представник заявника адвокат Галан О.О. надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності у судовому засіданні, підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Пісочинської селищної ради в судове засідання не з`явився, викликався належним чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи їх за відсутності, проти задоволення заяви не заперечували.
Суд, дослідивши надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Батьками заявника ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Люботин, Харківського району Харківської області є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 16 жовтня 1957 року Люботинським міськбюро ЗАГС Харківського району, актовий запис № 374.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 . 
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , яка знаходиться у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до довідки, виданої 12 лютого 2025 року за вих. №506 Пісочинською селищною радою ОСОБА_5 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Після усної консультації з нотаріусом, ОСОБА_1 стало відомо, що вона не може вступити у спадщину на належну її матері на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_2 , та оформити на неї право власності, так як місце їх спільного проживання: АДРЕСА_1 , не співпадає з місцем реєстрації її матері, яка на день смерті була зареєстрована: АДРЕСА_3 . 
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після смерті останньої підтверджується письмовими показаннями свідків ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_4 , проживаюча: АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_5 , зареєстр: АДРЕСА_4 , які є сусідами заявника та підтвердили той факт, що ОСОБА_5 постійно проживала разом з донькою ОСОБА_1 та її сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , з 2007 року по день смерті, заявник створила їй всі необхідні побутові умови для проживання, піклувалась про матір, а після її смерті усі питання щодо поховання вирішувала заявниця.
При цьому суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що спадкодавець та заявник не проживали постійно за однією адресою на час відкриття спадщини.
Так, Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.
Встановлення вказаного факту необхідно заявнику ОСОБА_1 для реалізації своїх спадкових прав після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 , яка знаходиться у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 немає, оскільки батько заявника, чоловік ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_5 не заведена.
Отже, досліджені судом письмові докази дають підстави встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її матір`ю ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини після смерті останньої, а саме-станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.81,263-265,293,294,315,319 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Пісочинська селищна рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення-задовольнити повністю.
Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , разом з її матір`ю ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини після смерті останньої, а саме - станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи: Пісочинська селищна рада, код ЄДРПОУ 04396727, місцезнаходження: 62454, Харківська обл., Харківський р-н, смт Коротич, вул. Центральна, 47, 62416, Харківська обл., Харківський р-н, смт Пісочин, пров. Транспортний, 2
ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_5 
ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_5 
Суддя І.Е. Бондаренко