ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9544/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Сініцина В.А.,
представників учасників справи:
Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" - Левченко І.В.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Віенерджі" - Товстолит-Сидорук Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віенерджі"
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2025 (суддя Курдельчук І.Д.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 (колегія суддів: Руденко М.А., Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.)
у справі за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (далі - ДП "АОЗ")
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віенерджі" (далі - ТОВ "Віенерджі")
про стягнення 5 020 312,50 грн.
Суть спору
1. У січні 2025 року ДП "АОЗ" та ТОВ "Віенерджі" уклали державний контракт на поставку товарів для потреб безпеки і оборони, погодили кількість товарів, ціну та строки поставки (до 20.02.2025).
2. ТОВ "Віенерджі" не є виробником таких товарів; воно фактично виступило посередником, який повинен організувати придбання товару у третіх осіб та здійснити поставку товару ДП "АОЗ".
3. За день до запланованої дати поставки товарів ДП "АОЗ" просило ТОВ "Віенерджі" актуалізувати графік поставок, втім ТОВ "Віенерджі" у відповідь просило внести зміни до контракту та продовжити строк поставок, посилаючись на проблеми у виробничому процесі.
4. В середині березня 2025 року ТОВ "Віенерджі" повідомило про неможливість здійснити поставку за контрактом та просило або внести зміни щодо строку поставок, або розірвати контракт.
5. ДП "АОЗ" вирішило розірвати укладений з ТОВ "Віенерджі" контракт в односторонньому порядку у зв`язку з істотним порушенням виконавцем його умов, а саме, непоставкою товару.
6. ДП "АОЗ" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Віенерджі", в якому просило стягнути на його користь пеню, штраф за порушення строку поставки товару понад тридцять днів та штраф за відмову від поставки товару.
7. Суд першої інстанції позов задовольнив. Суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишив без змін.
8. ТОВ "Віенерджі" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
9. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання обґрунтованості висновків судів про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (застосування ст.551 Цивільного кодексу України).
10. Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги, виходячи з таких мотивів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
11. 22.01.2025 між ДП "АОЗ" (як замовник) та ТОВ "Віенерджі" (як виконавець) укладено державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №22/2-42-VDK-25 (далі - Контракт), за умовами якого:
- виконавець зобов`язався поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари для потреб безпеки і оборони, найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому контракті та в специфікації товарів (додаток №1 до контракту), для подальшого використання Збройними Силами України, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим контрактом;
- сторони визнають та підтверджують, що укладення ними цього контракту здійснюється у період дії правового режиму воєнного стану, введеного відповідного до Указу Президента України №64 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 (із змінами), та станом на дату укладання контракту продовженого відповідними Указами Президента України, затвердженими Законами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) №1275 від 11.11.2022 "Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану" (зі змінами) та постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (із змінами) (п.1.3);
- загальна вартість (ціна) товару за контрактом становить 28 687 500,00 грн; оплата замовником поставленого товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця за фактом поставки товару впродовж 15-ти банківських днів шляхом подання платіжної інструкції по ДКСУ, а у разі відсутності бюджетного фінансування - протягом 5-ти банківських днів з дати його находження; оплата здійснюється на підставі належним чином оформленого виконавцем рахунку на оплату, до якого додаються підписаний сторонами акт приймання-передачі товару за контрактом, видаткова накладна (за умови наявності (надходження) бюджетних асигнувань (коштів) на рахунку замовника) (пункти 2.2, 2.6);
- виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього контракту не пізніше строку, визначеному в специфікації (додаток №1); в обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання товару не пізніше ніж за 5-ть календарних днів до закінчення строку дії контракту шляхом внесення змін до цього контракту на підставі письмового звернення виконавця, яке виконавець повинен надати не пізніше ніж за 10-ть календарних днів до дати поставки товару, зазначеної в специфікації, з обґрунтуванням та наданням документально підтвердження настання такого випадку відповідно вимог розд.7 цього контракту (пункти 4.1, 4.2);
- у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30-ть днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості (пп.1 п.7.2);
- у разі відмови від поставки товару (частини товару) виконавець зобов`язаний, крім сплати інших компенсаційних платежів, сплатити на користь замовника штраф у розмірі 7% від вартості (ціни) непоставленого (недопоставленого) товару (пп.4 п.7.2);
- сторона не несе відповідальності за порушення контракту, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності); сторона не несе відповідальності за порушення контракту, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього контракту (п.7.7);
- сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим контрактом, якщо це невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.7.8);
- під обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) розуміються надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань передбачених умовами контракту, обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу. Дія таких обставин може бути викликана: винятковими погодними умовами і стихійним лихом (епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо); непередбаченими обставинами, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника, в тому числі, але не виключено: збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, обмеження комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту тощо; умовами, регламентованими відповідними рішеннями та актами державних органів влади, тощо; вищезазначений перелік не є вичерпним; не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку подібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо (п.7.9);
- у разі виникнення та у максимально короткий час (не пізніше 5-ти календарних днів) після виникнення причин, що призвели до форс-мажорних обставин, постраждала сторона повинна у письмовому вигляді з детальним описом ситуації проінформувати іншу сторону про такі обставини або причини, якщо в силу дії таких причин постраждала сторона частково або повністю неспроможна виконувати свої обов`язки і зобов`язання за контрактом; доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою (далі - ТПП) України; у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вона позбавляється права посилатися на ці обставини та не звільняється від відповідальності, передбаченої розд.7 цього контракту, навіть при наявності відповідного сертифікату, який видається ТПП України (п.7.10);
- продовження строку (терміну) виконання зобов`язань постачання товару можливе у випадку настання істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за контрактом у разі, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б цей контракт, або уклали б його на інших умовах; у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні контракту він може бути змінений або розірваний за згодою сторін; доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за контрактом є документ (висновок) про істотну зміну обставин, що видається ТПП України; сторона, що не може виконувати зобов`язання за контрактом унаслідок виникнення істотної зміни обставин, повинна у максимально короткий час (не пізніше 5-ти календарних днів) з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу сторону; у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання істотної зміни обставин вона позбавляється права посилатися на ці обставин, навіть при наявності відповідного висновку про істотну зміну обставин, що видається ТПП України (п.7.12);
- Контракт набирає чинності з дати його укладення та діє до 01.08.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання (п.11.1);
- припинення (розірвання) контракту, зокрема, відбувається в односторонньому порядку замовником у разі істотного порушення умов контракту виконавцем, що створює реальну загрозу безперебійному забезпеченню потреб Збройних Сил України в умовах стримування збройної агресії російської федерації проти України, в тому числі, але не виключно - у разі порушення виконавцем строків поставки товару більше ніж на 31 календарний день; пропозиція (повідомлення) сторони, яка ініціює припинення (розірвання) контракту направляється іншій стороні в письмовій формі не пізніше, ніж за 7 календарних днів до запланованої дати його припинення (розірвання), з наданням всієї необхідної документації для припинення взаємовідносин за цим контрактом та здійснення взаєморозрахунків (пункти 12.1, 12.2).
12. У специфікації товарів (додаток №1 до Контракту) визначено, що товар у кількості 250 комплектів загальною вартістю 28 687 500,00 грн підлягає поставці до 20.02.2025.
13. 19.02.2025 ДП "АОЗ" звернулося до ТОВ "Віенерджі" з листом №22/2-3407 щодо актуалізації графіку постачання.
14. 21.02.2025 ТОВ "Віенерджі" листом №21/02/25-1 надало відповідь ДП "АОЗ", що через істотну зміну обставин, які не могли бути передбачені сторонами на момент укладення Контракту, виконання поставки у встановлені строки стало тимчасово неможливим; зазначено про проблеми у виробничому процесі; вказало орієнтовний графік поставок та запропонувало внести зміни до Контракту.
15. 21.02.2025 ТОВ "Віенерджі" звернулося до ДП "АОЗ" з листом №21/02/25-1 щодо внесення змін до Контракту шляхом укладення додаткової угоди, яка передбачає продовження строку поставки; поетапне постачання товару; тимчасове призупинення застосування штрафних санкцій до моменту врегулювання ситуації.
16. 26.02.2025 ДП "АОЗ" звернулося до ТОВ "Віенерджі" з претензією №11/2-3803 про виконання належним чином умов Контракту та сплати штрафних санкцій за прострочення поставки товару.
17. ТОВ "Віенерджі" сплатило ДП "АОЗ" 143 437,50 грн згідно платіжної інструкції №212 від 04.03.2025 з призначенням платежу сплата пені згідно претензії №11/2-3803 від 26.02.2025.
18. 11.03.2025 ТОВ "Віенерджі" звернулося до ДП "АОЗ" з листом щодо неможливості здійснити поставку за Контрактом з огляду на форс-мажорні обставини.
19. 17.03.2025 ДП "АОЗ" листом №22/2-5220 надало відповідь на листи ТОВ "Віенерджі" від 11.03.2025 та від 21.02.2025, що станом на 17.03.2025 останнє не надало документального підтвердження настання обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання умов Контракту.
20. 18.03.2025 ТОВ "Віенерджі" звернулося з листом №18/03/25-1 до ДП "АОЗ" щодо розгляду питання внесення змін до Контракту (з огляду на істотну зміну обставин) або його розірвання.
21. 27.03.2025 ДП "АОЗ" направило ТОВ "Віенерджі" повідомлення №24-5962 про розірвання з 02.04.2025 Контракту в односторонньому порядку з огляду на істотне порушення виконавцем умов Контракту, а саме: непоставку товару в строк до 20.02.2025.
22. 01.05.2025 ДП "АОЗ" звернулося до ТОВ "Віенерджі" із претензією №11/2-8081 про виконання належним чином умов Контракту та сплату грошових коштів (штрафних санкцій) за прострочення поставки товару.
23. 06.05.2025 ТОВ "Віенерджі" звернулося до ДП "АОЗ" з листом №06052025/2 щодо врегулювання взаємовідносин.
24. ТПП України у висновку (довідці) про істотну зміну обставин №2435/1.5-7.1 від 30.09.2025 зазначила, що у зв`язку з настанням істотної зміни обставин спричинених форс-мажорними обставинами, згідно зі ст.652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) виконавець - ТОВ "Віенерджі" має право вимагати у замовника - ДП "АОЗ", припинення/розірвання державного Контракту №22-2-42-WDK-25 від 22.01.2025.
Короткий зміст позовних вимог
25. ДП "АОЗ" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Віенерджі" про стягнення 5 020 312,50 грн, з яких: 1 004 062,50 грн пені, 2 008 125,00 грн штрафу за порушення строку поставки товару понад 30-ть днів та 2 008 125,00 грн штрафу за відмову від поставки товару.
26. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не поставив відповідний товар у визначений строк та фактично відмовився від його поставки, у зв`язку з чим позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача: пеня на підставі пп.1 п.7.2 Контракту за період прострочення виконання зобов`язання з поставки товару з 21.02.2025 до 01.04.2025, штраф на підставі пп.1 п.7.2 Контракту, штраф на підставі пп.4 п.7.2 Контракту.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
27. Господарський суд міста Києва рішенням від 28.10.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2026, позов задовольнив.
28. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що виконавець всупереч умов Контракту не здійснив поставку товару замовнику у встановлений строк та відмовив в його поставці; суд визнав обґрунтованими заявлені позивачем до стягнення з відповідача штрафні санкції.
29. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:
- матеріали справи не містять доказів поставки виконавцем замовнику обумовленого Контрактом товару у визначений строк - 20.02.2025, а з листування сторін вбачається, що відповідач вказував на неможливість його поставки, у зв`язку з чим позивач нарахував штрафні санкції;
- одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки пеня та штраф є формами неустойки, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (висновок щодо можливості стягнення як пені, так і штрафу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19);
- ТОВ "Віенерджі" просило визнати наявність істотної зміни обставин відповідно до ст.652 ЦК та п.7.12 Контракту, що унеможливила виконання Контракту в первісному вигляді через припинення виробництва товару та посилення експортного контролю КНР, а також звільнити його від відповідальності за прострочення поставки товару на підставі ч.1 ст.617 ЦК та п.7.7 Контракту; долучило висновок (довідку) ТПП України про істотну зміну обставин №2435/1.5-7.1 від 30.09.2025; ТОВ "Віенерджі" також стверджувало про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій з метою дотримання балансу інтересів сторін та з огляду на їх великий розмір порівняно з вартістю непоставленого товару, які є непомірним тягарем для товариства та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача, а також з огляду на відсутність доказів понесення позивачем збитків;
- з матеріалів справи вбачається, що обставини, які стали перешкодою для виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару за Контрактом, пов`язані із відсутністю товару або його обмеженою кількістю на ринку, порушенням зобов`язань контрагентами виконавця; ці обставини не підпадають під категорію обставин непереборної сили та відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності з цієї підстави; заключаючи Контракт відповідач не мав у своєму розпорядженні товар, який був зобов`язаний поставити, а також не здійснював його виробництво, а отже він фактично виступив в ролі посередника, який повинен здійснити організаційні дії щодо придбання товару у третіх осіб та поставки цього товару позивачу; виконавець уклавши з замовником Контракт на погоджених умовах, зобов`язаний нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань, у зв`язку з чим наведені виконавцем обставини не свідчать про відсутність його вини за неналежне виконання зобов`язань з поставки товару за Контрактом;
- ТОВ "Віенерджі" під час дії Контракту не надало позивачу належні документи для підтвердження істотної зміни обставин, що передбачені п.7.12 Контракту, а наданий висновок ТПП мав бути поданий замовнику в порядку п.4.2 Контракту; з листування сторін не вбачаються наміри відповідача здійснити поставку саме того товару, який очікував отримати замовник відповідно до умов Контракту та специфікації до нього; висновок ТПП України був складений вже після розірвання Контракту та навіть після закінчення строку його дії, якщо б він не був розірваний, у зв`язку з чим суд не бере його до уваги;
- ТОВ "Віенерджі" як виконавець за Контрактом відмовився від поставки товару, який передбачений специфікацією до Контракту, і сторони не узгодили внесення змін до нього;
- колегія суддів, перевіривши правильність нарахування штрафних санкцій, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення пені та штрафів за відмову виконавця від поставки товару є обґрунтованими;
- наведені виконавцем обставини не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки умови Контракту були погоджені сторонами, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями;
- зважаючи та те, що позивач реалізовує мету із закупівлі товару на потреби оборонного сектору в період збройної агресії проти України, то важливо враховувати не тільки можливі матеріальні втрати (збитки), а й вплив невиконаного зобов`язання на інші аспекти; у цьому випадку невиконання зобов`язання призводить до невиправданого очікування поставки товару, що має негативний вплив на організацію забезпечення сектору оборони та порушення планів з формування політики закупівель для сектору оборони; штрафні санкції, які заявлені за невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару та відмову від його поставки, спрямовані передусім на компенсацію майнових втрат, яких замовник зазнав внаслідок невиконання обов`язку за Контрактом зобов`язаною стороною, тож з огляду на встановлене порушення виконавцем умов Контракту є підстави для стягнення штрафних санкцій у заявлених розмірах;
- ціна контракту складає 28 687 500,00 грн, тож сума штрафних санкцій від його ціни становить 17,5%, і такі санкції не є способом отримання замовником доходів, не направлені на його збагачення та мають компенсаційний, а не каральний характер;
- ТОВ "Віенерджі" не підтвердило збитковості товариства та/або того, що товариство знаходиться у скрутному економічному становищі, а наявність інших контрактів із державними замовниками в оборонній сфері не є предметом цього спору;
- колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність ТОВ "Віенерджі" обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій, а отже позовні вимоги правомірно задоволені у повному обсязі.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
30. 27.02.2026 ТОВ "Віенерджі" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2026, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
31. Верховний Суд ухвалою від 18.03.2026 касаційну скаргу залишив без руху на підставі ч.2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), як таку, що оформлена з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК. 27.03.2026 ТОВ "Віенерджі" через систему Електронний суд подало заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додало уточнену редакцію касаційної скарги.
32. ТОВ "Віенерджі" в уточненій редакції касаційної скарги та заяві про усунення недоліків посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену п.1ч.2 ст.287 ГПК, та зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах: 
- від 04.03.2021 у справі №908/1879/17, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 - щодо вірогідності доказів; 
- від 08.08.2024 у справі №912/1853/23 та 10.08.2023 у справі №910/8725/22 - щодо того, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій;
- від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 та від 16.10.2024 у справі №911/952/22 (12-79гс23) - щодо індивідуального характеру підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права;
- від 08.05.2018 у справі №924/709/17 та від 15.02.2023 у справі №920/437/22 - щодо поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо;
- від 30.03.2021 у справі №902/538/18 - щодо принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності розміру пені (неустойки).
33. Скаржник також вказує, що суди попередніх інстанцій мали врахувати його статус як критично важливого підприємства та врахувати про успішне виконання інших контрактів з позивачем, водночас обраний судами підхід (щодо незменшення розміру штрафних санкцій) суперечить практиці Верховного Суду, (посилається на постанову від 05.05.2019 у справі №524/3242/15-ц), де за подібних обставин судові рішення були скасовані з направленням справи на новий розгляд для належного дослідження доказів та забезпечення єдності правозастосування.
34. Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
35. Верховний Суд ухвалою від 09.04.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Віенерджі", розгляд касаційної скарги призначив у відкритому судовому засіданні на 29.04.2026.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
36. За результатами розгляду справи суди першої та апеляційної інстанції не вбачали наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.
37. Скаржник не погоджується із застосуванням судами попередніх інстанцій положень ст.551 ЦК в частині встановлення відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.
38. Верховний Суд щодо відмови судів попередніх інстанцій у зменшенні розміру штрафних санкцій зазначає таке.
39. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК).
40. Суди попередніх інстанцій встановили, що ТОВ "Віенерджі" порушило умови Контракту, оскільки не виконало свої зобов`язання щодо поставки товару.
41. Згідно із статтями 610, 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
42. За наслідком невиконання відповідачем зобов`язань за Контрактом позивач нарахував пеню у розмірі 1 004 062,50 грн, штрафу за порушення строку поставки товару понад тридцять днів у розмірі 2 008 125,00 грн та штрафу за відмову від поставки товару у розмірі 2 008 125,00 грн.
43. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК).
44. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК).
45. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої суми пені та штрафів, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, встановив, що він є правильним. 
46. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (постанова Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №909/321/24).
47. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК).
48. Застосоване у ст.551 ЦК словосполучення "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №911/95/20, від 18.12.2024 у справі №921/320/24).
49. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі; тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена права компенсації своїх майнових втрат; такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків; такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
50. Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
51. Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах: від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі №909/321/24, тощо.
52. Так, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 ЦК, щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 28.09.2022 у справі №916/2302/21).
53. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (далі - Об`єднана палата) у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, на яку посилається скаржник, зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями ст.233 ГК і ч.3 ст.551 ЦК, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
54. При цьому, Об`єднана палата у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зауважила, що можливість зменшення розміру штрафних санкцій залежить виключно від оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості доводів і заперечень сторін. Суди попередніх інстанцій врахували таку позицію Об`єднаної палати.
55. ТОВ "Віенерджі" у касаційній скарзі вказує, що суди попередніх інстанцій не надали оцінки поданим ним доказам про статус скаржника як критично важливого підприємства, а також про укладення та успішне виконання іншого контракту з позивачем. Скаржник зазначає, що це свідчить про відсутність умислу в порушенні, економічну значимість скаржника для оборонної сфери та потенційний негативний вплив стягнення на подальше виконання державних контрактів. В частині цих доводів скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №908/1879/17, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 (щодо вірогідності доказів).
56. З постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що 27.01.2026 ТОВ "Віенерджі" звернулося з клопотанням про долучення доказів (державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони; лист департаменту мобілізації Міністерства оборони України; лист Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України), з яких вбачається, що ТОВ "Віенерджі" визнано критично важливим підприємством для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, а також здійснило успішні поставки аналогічної продукції за протягом 2024-2025 років та має діючий контракт з позивачем до червня 2026 року. На переконання ТОВ "Віенерджі" ці обставини є підставою для звільнення його від відповідальності або зменшення штрафних санкцій.
57. Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги надані ТОВ "Віенерджі" додаткові докази, оскільки не встановив винятковості випадку та причин, що об`єктивно не залежали від заявника для надання цих доказів суду першої інстанції під час розгляду справи.
58. Верховний Суд зауважує, що ТОВ "Віенерджі" не обґрунтовує касаційну скаргу з посиланням на підставу касаційного оскарження, передбачену п.4 ч.2 ст.287 ГПК та не посилається на необґрунтоване відхилення його клопотання про дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
59. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 ГПК).
60. Посилаючись на неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду щодо вірогідності доказів, ТОВ "Віенерджі" не вказує, які саме обставини суди попередніх інстанцій вважали доведеними за умови, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 
61. Враховуючи це, а також те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги надані ТОВ "Віенерджі" додаткові докази, суд касаційної відхиляє посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у наведених вище постановах.
62. ТОВ "Віенерджі" посилається на висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 08.05.2018 у справі №924/709/17 та від 15.02.2023 у справі №920/437/22, щодо поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
63. Водночас зміст оскаржуваних судових рішень навпаки свідчить про врахування судами попередніх інстанцій наведених скаржником постанов Верховного Суду. Так, суди врахували, що в матеріалах справи відсутні докази вжиття ТОВ "Віенерджі" всіх можливих заходів (в межах Українського та міжнародного законодавства) для виконання зобов`язання.
64. Суди попередніх інстанцій встановили, що заключаючи Контракт, відповідач не мав у своєму розпорядженні товар, який був зобов`язаний поставити, а також не здійснював виробництво цього товару; відповідач фактично виступив в ролі посередника, який повинен здійснити організаційні дії щодо придбання товару у третіх осіб та поставки цього товару позивачу. При цьому, суди врахували відсутність намірів у відповідача щодо виконання поставки товару; про це свідчить, зокрема, звернення ТОВ "Віенерджі" з листом до ДП "АОЗ" про наміри розірвання Контракту.
65. Верховний Суд погоджується із тим, що обачливий, добросовісний учасник процедур закупівлі, який не має предмету поставки у себе, спершу б вивчив пропозиції ринку, а вже потім включався у схему непрямих поставок Силам оборони України. 
66. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18, в якій вказано, що виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру, ТОВ "Віенерджі" зауважує, що суди не встановили, що внаслідок порушення саме цього Контракту Держава понесла конкретні фінансові втрати, здійснила альтернативну закупівлю за вищою ціною чи зазнала інших майнових наслідків; вважає, що воєнний стан, на який послались суди, не змінює правової природи неустойки та не трансформує її з компенсаційного інструменту у каральний.
67. Досліджуючи наявність/відсутність підстав для зменшення неустойки, суд повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
68. Суди попередніх інстанцій встановили, що ціна Контракту складає 28 687 500,00 грн, тож загальна сума штрафних санкцій від його ціни становить 17,5%, і такі санкції не є способом отримання замовником доходів та не має каральний характер.
69. З огляду на це, Верховний Суд вважає, що у цьому конкретному випадку суди попередніх інстанцій врахували принципи добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, встановивши, що стягнення заявлених позивачем штрафних санкцій призведе до стимулювання боржника до належного виконання покладених на нього договірних зобов`язань та не позбавляє позивача можливості отримання передбаченої Контрактом компенсації за невиконання його умов.
70. При цьому, скаржник вважає, що відмова судів у зменшення розмірі штрафних санкцій суперечить підходу, наведеному у постанові Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №524/3242/15-ц (в Єдиному державному реєстрі судових рішень дата постанови вказана як 15.05.2019), в якій за подібних обставин судові рішення були скасовані з направленням справи на новий розгляд для належного дослідження доказів.
71. Так, у справі №524/3242/15-ц фізична особа звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів, розірвання договору на обслуговування карткового рахунку, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.
72. Крім того, зміст постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №524/3242/15-ц свідчить, що суд касаційної інстанції не застосовував положення ст.551 ЦК.
73. Отже, правовідносини, що виникли у справі №524/3242/15-ц не подібні до правовідносин, що виникли у цій справі №910/9544/25.
74. Верховний Суд у постановах від 10.08.2023 у справі №910/8725/22 та від 08.08.2024 у справі №912/1853/23, на які посилається скаржник, вказав, що у питанні зменшення розміру неустойки, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, суд щоразу виходить з конкретних обставин.
75. Суди попередніх інстанцій, враховуючи встановлені обставини цієї справи, стверджуючи про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, врахували таке:
- з матеріалів справи вбачається та сторони не заперечують того, що товар, передбачений специфікацією до Контракту, не був поставлений у встановлений строк;
- обачливий, добросовісний учасник процедур закупівлі, який не має предмету поставки у себе, спершу б вивчив пропозиції ринку, а вже потім включався у схему непрямих поставок Силам оборони України; неможливість або обмежена можливість відповідачем виконати поставку, відсутність намірів у відповідача щодо виконання поставки, волевиявлення відповідача щодо розірвання Контракту та пропозиції щодо співпраці свідчать про недобросовісність постачальника у період дії режиму воєнного стану;
- для виконання Контракту відповідач заключив договір з третьою особою, яка у свою чергу також заключила договір з іншою третьої особою і так далі; кожний із правочинів передбачає відповідальність сторін за своїми зобов`язаннями, а тому у схемі, де є один чи більше посередників, кожен несе свою відповідальність в межах своїх правочинів; відповідач несе відповідальність перед позивачем, а у свою чергу перед відповідачем несе відповідальність його контрагент за іншим правочином і так далі; в цьому відображається суть ризику підприємницької діяльності, пов`язаної із поставкою та закупівлею товару;
- відповідач при укладенні Контракту міг бути обізнаний з ризиками, пов`язаними з політикою КНР щодо товару, який повинен бути поставлений за Контрактом; також відповідач міг бути обізнаний про необхідність залучення третіх осіб для придбання товару, у зв`язку з тією ж політикою КНР, а тому міг усвідомлювати ризики, які може нести співпраця з ланцюгом контрагентів;
- позивач у даних правовідносинах реалізовує мету із закупівлі товару на потреби оборонного сектору в період збройної агресії проти України, а тому важливо враховувати не тільки можливі матеріальні втрати (збитки), а й вплив невиконаного зобов`язання на інші аспекти; 
- невиконання зобов`язання призводить до невиправданого очікування поставки товару, що має негативний вплив на організацію забезпечення сектору оборони та порушення планів з формування політики закупівель для сектору оборони;
- відсутні докази вжиття відповідачем всіх можливих заходів для виконання зобов`язання;
- відповідач не підтверджено збитковості товариства та/або того, що воно знаходиться у скрутному економічному становищі, при цьому відповідач повністю не виконав Контракт, а наявність інших контрактів із державними замовниками в оборонній сфері не є предметом цього спору.
76. Отже, суди врахували відсутність факту поставки товару, невжиття відповідачем всіх можливих заходів для виконання зобов`язання, відсутність доказів того, що відповідач є збитковим або знаходиться у скрутному економічному становищі, пропорційність заявлених позивачем штрафних санкцій, важливість виконання державних контрактів, направлених на організацію забезпечення сектору оборони, військову агресію російської федерації на території України та суспільну важливість господарської діяльності позивача, а також керувалися загальними засадами, встановленими у ст.3 ЦК.
77. Як вже було зазначено, наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки залежить від фактичних обставин, які встановлені судами у справі.
78. Отже, суди попередніх інстанцій у цій справі реалізували свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 ЦК, та оцінили за внутрішнім переконанням встановлені обставини і докази у справі. 
79. Аналіз висновків, зроблених судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі щодо зменшення неустойки, не свідчить про їх невідповідність висновкам щодо застосування ст.551 ЦК, викладеним у постановах Верховного Суду, оскільки ці висновки (щодо наявності/відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій) не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених у кожній конкретній справі.
80. З огляду на це, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій мають бути залишені без змін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
81. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
82. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
83. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Судові витрати
84. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віенерджі" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 у справі №910/9544/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець