ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 травня 2026 року	Справа №160/4684/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.07.2025 відомостей щодо визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до інформації, що міститься у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. (Оберіг) щодо визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до Інформації, що міститься тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.10.2001 року комісією Сєвєродонецького МВК Луганської області ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби (ст. 70 а гр. І наказ МО України № 207 від 1999 року) зі зняттям з військової служби. В паспорті громадянина України в особливих відмітках також наявна відмітка штамп Сєвєродонецького МВК від 22.01.2002, що ОСОБА_1 є невійськовозобов`язаним. У 2020 році комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку, ст. 61 а гр. ІІ наказу МО України № 402 від 14.08.2008 року. 29.09.2020 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 за ст. 37 ч. 6 п. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (визнаний непридатним до військової служби). Разом з тим, станом на 02.10.2025 позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно військово-облікового документа в «Резерв+». Вважаю протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо не внесення відомостей до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення із військового обліку, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 01.04.2026 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач станом на 08.05.2026 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом доставлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в його електронний кабінет системи «Електронний суд», про що в матеріалах справи міститься відповідна довідка. 
За приписами п. 5, 7 ст. 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. 
Відповідач має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому суд вважає його належним чином повідомленого про розгляд цієї справи. 
Згідно ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалам.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до обліково-послужної картки №2765 (форма №6), 01.10.2001 року комісією Сєвєродонецького МВК Луганської області ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби (ст. 70 а гр. І наказ МО України № 207 від 1999 року) зі зняттям з військової служби. У цьому ж документі також наявні відмітки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2002 про прийняття на облік та від 22.01.2002 про зняття з обліку.
У паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 23.06.1999 року Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області, в особливих відмітках наявний штамп ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2002, що ОСОБА_1 є невійськовозобов`язаним. 
За відомостями тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого 01.10.2020 ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку із заміною ОПК, ОСОБА_1 не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку, ст. 61а гр. ІІ наказу МО України № 402 від 14.08.2008 року. Призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахований у запас 01.10.2001 року за ст.18 п.1 абз.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» протокол № 13. Повторному медичному пересвідченню не підлягає. 
Також, у вищевказаному тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 зазначено, що 29.09.2020 ОСОБА_1 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 37 ч. 6 п. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Також є штампи ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.10.2020 про зняття ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних та ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.04.2022 про взяття на військовий облік військовозобов`язаних. 
Разом з тим, у військово-обліковому документі в «Резерв+», сформованому станом на 20.06.2025 15:26, ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , має звання «рекрут».
22.07.2025 за вих.№ ЩТ/1061 ІНФОРМАЦІЯ_8 розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.07.2025 та повідомлено, що в ході реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 р. № 932, рішенням оператора реєстру вищого штабу, ОСОБА_1 автоматично зараховано на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_9 . Додатково повідомлено, що рішень про взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_10 не приймалось та рекомендовано звернутися з офіційною заявою з питанням виправлення відомостей в ІНФОРМАЦІЯ_11 за місцем проживання, відповідно до територіальної належності, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_10 не має достатніх підстав (повноважень) для прийняття рішень з питань актуалізації даних в Реєстрі.
ІНФОРМАЦІЯ_12 у листі від 25.07.2025 №4/5901 повідомив, що згідно інформації АІТС "Оберіг", ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_13 , отже останній не є уповноваженим органом для вжиття будь-яких заходів, в тому числі і внесення будь яких змін до реєстру. Також зазначає, що відмітки у тимчасовому посвідченні №4/2450 про взяття ОСОБА_1 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.04.2022 була проставлена відповідальними посадовими особами помилково, ОСОБА_1 фактично не був поставлений на військовий облік. Рекомендовано звернутися безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де ОСОБА_1 було автоматично взято на військовий облік з 01.04.2025 року відповідно до ПКМУ №932.
25.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_14 у відповідь на звернення позивача повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_12 заява позивача була розглянута, відповідь №4/5501 від 25.07.2025 року надіслана на адресу вказану у заяві.
ІНФОРМАЦІЯ_15 листом від 05.08.2025 №3779 повідомив позивачу, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України документація (Книга протоколів засідань військово-лікарської комісії, довідки ВЛК, які слугували правовою підставою для виключення ОСОБА_1 01.10.2020 ІНФОРМАЦІЯ_4 з військового обліку) військово-лікарської комісії, яка діяла до 24.02.2022 та припинила свою діяльність при ІНФОРМАЦІЯ_4 (наразі ІНФОРМАЦІЯ_16 , який був евакуйований з тимчасово окупованої території), a також облікова картка/особова справа військовозобов`язаного відсутні на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_17 . В подальшому з метою повного охоплення військовим обліком громадян України, які зареєстровані на тимчасово окупованих територіях України, а також інформація про реєстрацію (декларування) місця проживання яких відсутня, відповідно до Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" Держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 р. № 932 ОСОБА_1 01.04.2025 шляхом автоматичної верифікації було зараховано на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_9 , який був евакуйований з тимчасово окупованої території. Підсумовуючи викладене, ІНФОРМАЦІЯ_15 рекомендував позивачу особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідної адміністративно-територіальної одиниці за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (згідно довідки ДСП Кам`янської МР (Заводський р-н) від 10.04.2022 №1208-5000918262 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) для взяття на військовий облік, уточнення облікових даних, отримання направлення для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією та внесення відомостей до Реєстру.
У військово-обліковому документі в «Резерв+», сформованому станом на 02.10.2025 20:07, ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дніпропетровська область), має звання «солдат», потребує проходження базової загальновійськової підготовки, Солдат резерву.
Супровідним листом від 07.10.2025 №4/7873 ІНФОРМАЦІЯ_12 на адвокатський запит від 29.09.2025 надано прийняте рішення за заявою ОСОБА_1 від 10.07.2025 та відповідь на адвокатський запит №13/08/-01 від 13.08.2025. Так, у листі від 26.08.2025 №4/6744 ІНФОРМАЦІЯ_12 роз`яснює адвокату позивача, що згідно інформації в АІТС « ІНФОРМАЦІЯ_18 » ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_13 , при цьому останній не має правових підстав визнавати висновки військово лікарських комісій інших ТЦК та СП, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на їх підставі виключати громадян з військового обліку. Відповідальність за прийняті рішення несе лише та ВЛК, яка їх ухвалила, а ІНФОРМАЦІЯ_12 здійснює облік і внесення змін до реєстру виключно на підставі висновків власної ВЛК. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_7 пропонує ОСОБА_1 пройти військово - лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Вважаючи такі дії ІНФОРМАЦІЯ_1 потиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 7 статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII).
Згідно із статтею 1 Закону № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
За змістом пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Отже, обов`язки щодо обліку військовозобов`язаних покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі Порядок №1487).
Відповідно до пункту 22 Порядку №1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Частиною 6 статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” визначено підстави виключення з військового обліку. Так, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
З положень ст.2 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, одним з основних завдань Реєстру є ведення військового обліку громадян України.
Пунктами 75, 77-79 Постанови Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 “Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період” (далі Порядок №560) визначено, що придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони. Рішення (постанову) військово-лікарської комісії щодо придатності резервіста або військовозобов`язаного до проходження військової служби під час мобілізації вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше ніж протягом наступного дня з дня надходження відповідного рішення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до обліково-послужної картки №2765 (форма №6), 01.10.2001 року комісією Сєвєродонецького МВК Луганської області ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби (ст. 70 а гр. І наказ МО України № 207 від 1999 року) зі зняттям з військової служби. У цьому ж документі також наявні відмітки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2002 про прийняття на облік та від 22.01.2002 про зняття з обліку.
У паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 23.06.1999 року Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області, в особливих відмітках наявний штамп Сєвєродонецького МВК від 22.01.2002, що ОСОБА_1 є невійськовозобов`язаним. 
Так, відповідно до ст. 70 «а» гр. І наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 (у редакції наказу Міністерства оборони України № 207 від 12.07.1999), хірургічні хвороби великих суглобів, остеопатії та набуті кістково-м`язові деформації (внутрішньо-суглобні ураження колінного суглоба, інші ураження хвороби суглобів, остеомієліт, периостит, інші інфекційні ураження кісток, деформуючий остеїт, остеохондропатії, інші хвороби кісток і хрящів): а) зі значним порушенням функцій - непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку.
Суд вважає необхідним зауважити, що вказаний наказ містив фразу «з виключенням з військового обліку» тільки один раз у статті 5 розділу «Інфекційні і паразитарні хвороби» додатку №5 до пунктів 52, 79, 280, 281, 284, 331, 334 Положення, затвердженого наказом Міністра оборони України 1994 року №2 «Пояснення до застосування статей Переліку хвороб і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до льотної роботи і льотного навчання». 
Наказ Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008.
Так, зі змісту наказу Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008 вбачається, що формулювання «Непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку», яке застосовувалося у наказі Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, відсутне. Натомість, законодавець застосовує фразу «Непридатні до військової служби» (без другої частини «зі зняттям з військового обліку»). 
За відомостями тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого 01.10.2020 ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку із заміною ОПК, ОСОБА_1 не придатний до військової служби за ст. 61а гр. ІІ наказу МО України № 402 від 14.08.2008 року з виключенням з військового обліку за ст. 37 ч. 6 п. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому, згідно п.8 цього посвідчення, призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач зарахований у запас 01.10.2001 року за ст.18 п.1 абз.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Так, відповідно до ст. 61 «а» гр. І наказу Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008, артрози та інші ураження суглобів М15-М19, М22-М25 (поліартроз, коксартроз, гонартроз, інші артрози, ураження надколінка, внутрішньосуглобові ураження коліна та інших суглобів); хвороби м`яких тканин М60-М79 (хвороби та ураження м`язів, синовіальної оболонки та сухожилків, бурсопатії, ентезопатії, ураження плеча); остеопатії і хондропатії М80-М94 (остеопороз кісток з патологічним або без патологічного перелому, остеомаляція у дорослих, уповільнене зрощення перелому, стресові переломи, фіброзна дисплазія кісток, остеомієліт, остеонекроз, хвороба Педжета, юнацькі остеохондрози кісток (крім хребта), інші остеохондропатії та ураження хряща): а) зі значними та помірними порушеннями функцій - непридатні до військової служби.
Разом з цим, згідно абз.2 п.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній станом на 01.10.2001) від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни: визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час. 
Варто зауважити, що в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024 абз.2 п.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» більше не містить уточнення «в мирний час».
Також у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 є штамп ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.10.2020 про зняття ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних та штамп ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.04.2022 про взяття на військовий облік військовозобов`язаних. 
Стосовно взяття ОСОБА_1 на військовий облік 08.04.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_12 у листі від 25.07.2025 №4/5901 повідомив, що відмітка була проставлена помилково і ОСОБА_1 фактично не був поставлений на військовий облік.
Аналізуючи наведені матеріальні норми права та обставини справи у сукупності, з огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до обліково-послужної картки №2765 та відмітки у паспорті громадянина України від 22.01.2002, ОСОБА_1 у 2001 році був визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з обліку та отримав статус невійськовозобов`язаного. 
Суд враховує, що станом на визнання комісією Сєвєродонецього МВК позивача непридатним до військової служби, застосовувалася термінологія згідно наказу МОУ від 04.01.1994 № 2 (у редакції наказу МОУ від 12.07.1999 № 207) «Непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку», яка з прийняттям наказу МОУ від 14.08.2008№ 402 змінилася, та більше не містить уточнення «зі зняттям з військового обліку». 
Так, у 2020 році ІНФОРМАЦІЯ_5 підтвердив статус позивача, видавши тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 , де зазначено, що ОСОБА_1 «не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку, ст. 61а гр. ІІ наказу МО України № 402 від 14.08.2008 року», а також про те, що 29.09.2020 ОСОБА_1 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 37 ч. 6 п. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Дослідивши положення статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції до набранням чинності Законом України № 3633-ІХ від 11.04.2024, суд вважає необхідним зазначити, що згідно з п. 3 ч. 6 вказаної статті обов`язковому виключенню з військового обліку підлягали громадяни, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку. У подальшому, із набранням чинності Законом України № 3633-ІХ від 11.04.2024, зазначену норму було викладено у новій редакції, проте п. 3 ч. 6 статті 37 Закону № 2232-XII зберіг ідентичну за змістом правову підставу для виключення з військового обліку — «визнання особи непридатною до військової служби».
Таким чином, попри зміну термінологічних конструкцій у законодавстві, правова суть та наслідки визнання особи непридатною до військової служби за станом здоров`я залишилися незмінними в обох редакціях Закону № 2232-XII. 
Враховуючи, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.10.2001 про визнання непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку та від 29.09.2020 про виключення з військового обліку військовозобов`язаних - є чинними та нескасованими актами індивідуальної дії, позивач набув сталого правового статусу особи, яка не підлягає військовому обліку. 
Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 21 травня 2025 року (справа № 280/2880/24), законодавець виокремлює поняття “зняття з військового обліку” та “виключення з військового обліку”, при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону №2232 висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Отже, законодавство не передбачає можливості взяття на військовий облік осіб, виключених з військового обліку, яким є позивач.
Тобто, відповідач був зобов`язаний діяти лише відповідно до чинного законодавства, зокрема пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232, який можливості поновлення на військовому обліку осіб, виключених з нього, не передбачає.
Щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, суд зазначає наступне.
До 05.01.2023 механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів регулювався Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 07.12.2016 №921 (далі - Порядок №921), який містить аналогічні норми щодо порядку виключення з військового обліку військовозобов`язаних, а саме згідно з пунктом 56 Порядку №921 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому, взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку. Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.
Як вище встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно даних застосунку «Резерв+» станом на 02.10.2025, ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дніпропетровська область). 
При цьому, позивач визнаний непридатним до військової служби та відповідно до тимчасового посвідчення внесено відомості про його виключення з військового обліку. Однак, ці відомості не внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що не спростовано відповідачем у справі.
Відповідно до статті 1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII), який набрав чинності 20.04.2017, Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
З положень статті 2 Закону №1951-VIII слідує, що одним з основних завдань Реєстру є ведення військового обліку громадян України.
Статтею 16 Закону №1951-VIII внесено зміни в Закон №2232-XII, а саме частину 1 статті 34 Закону №2232-XII викладено в такій редакції: 1. Персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України (частина 8 статті 5 Закону №1951- VIII).
Отже, відповідальні особи за ведення Реєстру уповноважені на верифікацію персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних або резервістів.
Оскільки позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та посвідчення містить відмітку про виключення його з військового обліку, то вказані відомості повинні бути відображені в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідач, всупереч приписам закону, допустив протиправну бездіяльність: не завершив процедуру виключення позивача з військового обліку та не вніс належних відомостей до Реєстру про виключення позивача з військового обліку.
Не внесення відомостей у Реєстр про виключення позивача з військового обліку через неналежне виконання посадовими особами відповідача певних етапів процедури такого виключення суперечить принципу правової визначеності.
Право позивача на виконання відносно нього встановлених законом гарантій, не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за здійснення процедури виключення осіб з військового обліку.
Суд зауважує, що тягар настання несприятливих наслідків через невиконання (не належне виконання) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки своїх обов`язків, у тому числі й щодо своєчасного внесення даних про військовозобов`язаного до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не може покладатися на позивача та створювати для нього додаткових обов`язків.
Враховуючи, що саме відповідач є відповідальною особою за ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо позивача, внесення до нього змін, у тому числі й щодо виключення з військового обліку із зазначенням підстав для такого виключення, дії щодо повторного постановлення на військовий облік військовозобов`язаного за відсутності підтвердження належними доказами законодавчо визначених для цього підстав та проходження військово-лікарської комісії з метою підтвердження раніше встановленої непридатності до військової служби за станом здоров`я є протиправними.
Інші доводи не спростовують докази, досліджені та перевірені під час розгляду справи та не впливають на висновки суду, викладені в цьому рішенні. 
При цьому, суд також враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що оскільки позивач був офіційно визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується належним військово-обліковим документом (тимчасовим посвідченням №4/2450 від 01.10.2020), він втратив статус військовозобов`язаного. Наявність реєстрі неналежних відомостей про перебування позивача на обліку як військовозобов`язаного є наслідком помилкових дій органу військового управління та подальшої бездіяльності відповідача щодо їх виправлення.
За таких обставин, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.07.2025 відомостей про його непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до інформації, що міститься у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі даних тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією № 2.369617945.1 від 24.10.2025.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до частини четвертої ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно частини п`ятої ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132,139,193,241-246, 250, 251,257-262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.07.2025 відомостей про його непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до інформації, що міститься у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі даних тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець