Справа № 740/527/26 
Провадження № 1-кп/740/352/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження в приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області кримінальне провадження, зареєстроване 13.01.2026 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12026275490000016, за обвинуваченням 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ніжин Чернігівської області, громадянки України, неодруженої, непрацюючої, з середньою освітою, є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судима вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.10.2025 за ст. 390-1 КК України до пробаційного нагляду строком один рік,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 21.07.2025 у справі № 740/3903/25, яка набрала законної сили 30.07.2025, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.173-2 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн., з направленням на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, строком на 3 місяці згідно з порядком, передбаченим Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильству». 
Під час виконання постанови суду в частині проходження програми для кривдників 06.10.2025 працівниками Ніжинського міського центру соціальних служб Ніжинської міської ради в приміщенні центру за адресою: м. Ніжин, вул. Об`їжджа, 120, ОСОБА_2 ознайомлено з порядком та умовам програми для кривдників та роз`яснено наслідки неявки, зокрема можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України. Також, складено графік відвідувань ОСОБА_2 занять програми для кривдників, з визначенням явок щовівторка об 11 год 00 хв, починаючи з 14.10.2025 строком на 3 місяці, з яким останню ознайомлено під підпис.
Однак, ОСОБА_2 , діючи умисно, за відсутності причин, які б перешкоджали подальшому виконанню нею встановленого постановою суду обмежувальному заходу, у період з 14.10.2025 по 19.01.2026 для проходження програми для кривдників не з`явилася.
Таким чином, ОСОБА_2 , будучи обізнаною про застосований до неї постановою суду обов`язок проходження програми для кривдників, маючи реальну можливість виконати обмежувальний захід та пройти програму для кривдників, за відсутності поважних причин, умисно ухилилась від проходження програми для кривдників, не виконавши обов`язок застосований постановою Ніжинського міськрайонного суду від 21.07.2025 у справі № 740/3903/25.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Частиною 2 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Прокурор звернулась з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
До обвинувального акта долучена письмова заява обвинуваченої ОСОБА_2 , складена у присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без її участі, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.
З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченої ОСОБА_2 вірно кваліфіковані як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і відомості про особу винної, яка є жінкою 40 років, скарг на неї за місцем проживання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства та судима вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.10.2025 за ст. 390-1 КК України, яким їй призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком один рік, і вчинила кримінальне правопорушення з 14.10.2025 по 19.01.2026, тобто під час відбування цього виду покарання.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.
Санкцією ст. 390-1 КК України передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.
Згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
У відповідності до ч. 5 ст. 59-1КК України пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.
За таких обставин санкцією закону, за яким підлягає засудженню ОСОБА_2 (ст. 390-1 КК), передбачено лише такі покарання, які з огляду на її стан та обставини справи не можуть бути до неї застосовані, зокрема покарання у виді обмеження волі не може бути призначено, оскільки ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, а покарання у виді пробаційного нагляду не підлягає застосування, так як обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення під час відбування цього виду покарання. Інші види покарань санкцією ст.390-1 КК України не передбачені. 
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей і про наявність підстав для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.
Суд ураховує роз`яснення, що містяться в абзаці 7 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами покарання», за якими суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності підстав, відповідно до ст. 7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Оскільки судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, а передбачені санкцією цієї статті види покарання не можуть бути до неї застосовані, слід ухвалити обвинувальний вирок і визнати винуватою ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, та звільнити від покарання на підставі ч. 1 ст. 74 КК України, у зв`язку з неможливістю призначення покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність.
Суд ураховує, що ОСОБА_2 після постановлення щодо неї попереднього вироку Ніжинського міськрайонного суду від 17.10.2025 за ст. 390-1 КК України, але до повного відбуття покарання вчинила упродовж з 14.10.2025 по 19.01.2026 нове кримінальне правопорушення за ст. 390-1 КК України.
Положення ч. 1 ст. 71 КК України передбачають, що коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Зміст даної норми закону можливо розуміти так, що умовою її застосування є не тільки вчинення нового кримінального правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, а і призначення покарання за новим вироком, про що свідчить у другій частині цієї норми вказівка ".... суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком".
У даному ж випадку, з огляду на наведені вище висновки, покарання за новим вироком не призначається, а тому відсутнє покарання за новим вироком, до якого слід було б приєднувати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Наведене не виключає можливість розуміння цієї норми закону таким чином, що положення ст. 71 КК України за таких обставин застосуванню не підлягають. 
Дотримуючись приписів ч. 3 ст. 415 КПК України, згідно з якими висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді, суд звертає увагу, що в ухвалі Чернігівського апеляційного суду від 19.05.2026, якою скасовано вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.02.2026 у цій справі, апеляційний суд серед іншого зазначив: "Водночас, згідно з оскаржуваним вироком від 09.02.2026, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, вчиненого нею з 14.10.2025 по 19.01.2026, після постановлення попереднього вироку від 17.10.2025 та до повного відбуття нею покарання за цим вироком. Отже, обвинуваченій необхідно було б призначити остаточне покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК України). При цьому, суд першої інстанції лише констатував в мотивувальній частині про те, що з огляду на звільнення від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, у суду відсутні підстави призначення їй покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.
Проте, судом першої інстанції, у порушення вказаних вимог, так і не вказав про окреме виконання попередньо ухваленого вироку щодо ОСОБА_4 від 17.10.2025 та остаточне покарання відповідно до ст. 71 КК не призначено, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність".
За такого, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України, а попередньо ухвалений вирок щодо ОСОБА_4 від 17.10.2025, призначене ним покарання, виконувати самостійно. 
Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався, підстав для його обрання при ухваленні вироку не встановлено. Арешт на майно не накладався. Речові докази, витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні. Цивільні позови не заявлялися. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2  визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та звільнити від покарання на підставі ч. 1 ст. 74 КК України у зв`язку з неможливістю призначення покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 71 КК України вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.10.2025, яким ОСОБА_2 засуджено за ст. 390-1 КК України, призначене ним покарання у виді одного року пробаційного нагляду, виконувати самостійно.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя     ОСОБА_1