Справа № 758/12061/25 
Категорія 55 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року  м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді Блащука А.М.,
за участю секретаря судового засідання Пащелопи Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсаційних виплат за неповернення безпідставно набутого майна (коштів),-
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання, встановленого постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 за період з 10.01.2025 по 01.08.2025, яка становить 103 854 (сто три тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 37 копійок, що складається з:
- 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, на суму заборгованості в розмірі 21 962 (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) гривні 47 копійок;
- інфляційних витрат в розмірі 81 891 (вісімдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто одна) гривня 90 копійок.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у жовтні 2018 року ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за попередньою домовленістю щодо продажі 10% статутного капіталу ТОВ «ФІДЖІ 22», які належали його дружині ОСОБА_3 , ввів ОСОБА_1 в оману щодо отримання дозволу від засновників ТОВ «ФІДЖІ 22» на відчуження долі та заволодів його коштами.
Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.08.2022 р. у справі №758/5326/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна власником із чужого незаконного володіння задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь безпідставно набуті кошти в розмірі 4 825 847,69 грн.( борг - 1 414 500 та компенсаторні виплати - 3 411 347,69).
23.12.2022 Подільським районним судом м. Києва видано виконавчі листи у справі №758/5326/20, за якими судове рішення підлягало виконанню в частині стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 4 825 847,69 грн. та судового збору в розмірі 11 350 грн.
Станом на 27.03.2023 в межах зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 залишок заборгованості ОСОБА_4 складав 4 803 371 грн. 04 коп.
У серпні 2023 р. ухвалою Подільського районного суду м. Києва задоволено заяву Позивача про забезпечення позову у справі №758/8934/23 та постановлено накласти арешт на двокімнатну квартиру загальною площею 81,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 706795280000; машиномісце в паркінгу №3, загальною площею 17,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2694963 80000.
18.10.2023 постановою Київського апеляційного суду (далі - КАС) у справі №758/5326/20 апеляційна скарга представника ОСОБА_2 , адвоката Звонарьова В.В., на рішення суду першої інстанції задоволена частково.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.08.2022 скасовано та ухвалено нове судове рішення, відповідно до якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 1 414 500 грн., в компесаторних виплатах відмовлено (ст. ст.230, 625,1214 ЦКУ).
Відповідач погодився з постановою Київського апеляційного суду, борг визнав і касаційну скаргу не подавав, але борг не відшкодовує.
07.12.2023 за касаційною скаргою Позивача про часткове скасування постанови КАС щодо відмови у стягненні компенсаторних виплат, Верховний Суд відкрив касаційне провадження № 61-16450 ск 23.
23.09.2024 Позивач направив Відповідачу рекомендованим листом №042140805413 9 АТ "УКРПОШТА" вимогу щодо добровільного виконання судового рішення у справі №758/5326/20 та повернення боргу.
У листопаді 2024 р. Позивач отримав від Відповідача рекомендованим листом №02192093 51678 відповідь про те, що останній не може нічого відшкодувати, оскільки все його майно заарештовано і йому заборонено виїжджати за межі України. У випадку скасування арештів на майно (майнові права), він докладе всіх зусілль, реалізує всі можливості для виконання постанови Київського апеляційного суду від 18.03.2023 саме з повернення 1 414 500 грн.
07.11.2024 Київський апеляційний суд відмовив Відповідачу у задоволенні апеляційної скарги про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року, оскільки рішення суду першої інстанції скасовано частково і підлягає виконанню сумі 1 414 500 грн., але Відповідач ухиляється від виконання.
12.12.2024 постановою Київського апеляційного суду у справі №758/5326/20 виконавчий лист № 758/5326/20, виданий 23 грудня 2022 року Подільським районним судом міста Києва на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року у справі №75 8/5326/20 визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення суду першої інстанції про стягнення боргу в розмірі 4 803 371 грн. 04 коп., повністю скасовано.
В січні 2025 р. ДВС, отримавши постанову КАС, скасувала арешт майна і банківських рахунків Відповідача та обмеження виїзду за межі України.
Натомість, виконавчі листи судом першої інстанції не були видані. За заявою Позивача, Голова Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М. пояснила, що оскільки справа №758/5326/20 знаходиться на розгляді у Верховном Суді з 14.12.2023 р. за касаційною скаргою Позивача про часткове скасування постанови Київського апеляційного суду від 18.10.2023 щодо відмови у стягненні компенсаторних виплат, то виконавчі листи будуть надані після повернення справи з Верховного Суду.
19.03.2025 Київський апеляційний суд відмовив Відповідачу у задоволенні апеляційної скарги щодо визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Кравцової О.С., що полягає у неприйнятті постанови про закінчення зведеного виконавчого провадження № ВП № НОМЕР_3 від 25.01.2023 року за виконавчими документами: виконавчий лист № 758/5326/20, виданий 23.12.2022 Подільським районним судом міста Києва на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року у справі №758/5326/20 про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів в розмірі 4 825 847,69 грн.; виконавчий лист №758/5326/20, виданий 23.12.2022 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 11 350,0 грн., та ненаправленні її з виконавчими листами до Подільського районного суду міста Києва.
Раніше, 26.03.2024 рішенням Подільського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили 07.11.2024, після апеляційного оскарження встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 частково стягнено на користь стягувана суму боргу у розмірі 103 848,28 грн. Залишок заборгованості на користь стягувана, за рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року, складає 1 310 651,72 грн.
10.04.2025 Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, будучи залучений у якості третій особи у справі №758/8934/23 щодо вчинення Відповідачем фраудаторного правочину під час дії виконавчого провадження, за НОМЕР_4 0/14 офіційно повідомив Подільський районний суд м.Києва, що із суми заборгованності на користь стягувана ОСОБА_1 у розмірі 1 414 500 грн., яка підлягає стягненню за рішенням суду у справі №758/5326/20, було частково стягнуто суму боргу у розмірі 104 646,87 грн. Залишок заборгованності на користь стягувана складає 1 309 853,13 грн.
09 червня 2025 року Подільський районний суд міста Києва, розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №758/391/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних і задовольнив його. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням останнім грошового зобов`язання, встановленого постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023, 3% річних у розмірі 48 476 грн. 13 коп. та інфляційні у розмірі 182 006 грн. 18 коп. за період з 18.10.2023 по 09.01.2025.
08 серпня 2025 року Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві, на виконання судового рішення у справі №758/391/25, відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_5.
Отже, Відповідач з моменту скасування арештів і заборон не виконав свої обіцянки про відшкодування боргу, який складає 1 309 853,13 гри.
Позивач вказує, що з моменту винесення судового рішення у справі № 758/5326/20 ОСОБА_2 систематично вчиняє недобросовісні дії з метою уникнути повернення боргу, що неодноразово встановлено судами першої та апеляційної інстанції та Верховного Суду. Жодної суми добровільно не відшкодував (постанови КАС у справі №758/5326/20 від 18.10.2023 (ухвала) від 06.03.2024, від 07.11.2024 р. і від 10.04.2024).
Втім загальний строк просрочення виконання судового рішення складає 654 дня, з яких 450 дням (період з 18.10.2023 по 09.01.2025) Подільським районним судом м. Києва у справі №758/391/25 надана оцінка.
Отже, підлягає наступній оцінці строк прострочення у (654-450=204) 204 дня (період з 10.01.2025 по 01.08.2025).
Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач ОСОБА_1 надає розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із заборгованості боржника ОСОБА_2 , яка була встановлена постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 р. у справі №758/5326/20 з врахуванням стягнутої суми боргу ДВС (1 414 5UU грн. -104 646.87 грн.= 1 309 853,13 грн.) - в сумі 1 309 853,13 грн. та результатами розгляду справи № 758/391/25.
З огляду на викладене, ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання у сумі 1 309 853,13 грн. встановленого судовим рішенням у період з 10.01.2025 р. по 01.08.2025 р. на 204 дня.
Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат проведено з урахуванням рішення у справі №758/391/25 за період 10.01.2025 по 01.08.2025 р. на залишок боргу 1 309 853,13 грн.
Позивач, користуючись своїм правом, просить стягнути, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України заборгованість з розрахунку 3 % річних від простроченої суми у розмірі 21 962,47 грн., а також інфляційні втрати в сумі 81 891,90 грн., оскільки перед ОСОБА_1 у боржника ОСОБА_2 існує заборгованість у гривнях.
Ухвалою суду від 27.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, визначено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження.
16.02.2026 року через систему «Електронний суд» позивач подав клопотання про зобов`язання орган (особу), який буде здійснюватиме примусове виконання судового рішення у даній справі, нараховувати та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до моменту виконання відбувшихся судових рішень, починаючи з 01.02.2026 р.:
- інфляційні збитки на фактичну (не сплачену) прострочену суму основного боргу починаючи з 01 лютого 2026 року за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% -- [Сума боргу], де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу.[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період;
- 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу починаючи з 01 лютого 2026 року за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка 3 (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу; [Процентна ставка 3%] - проценти річних; [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.
Позивач в судове засідання не з`вився подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що у червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Позивач вважає, що ОСОБА_2 шляхом обману, заволодів коштами позивача у розмірі 1 414 500 грн, які використав на свої потреби. Оскільки, строк заключення договору купівлі-продажу 10% долі в ТОВ «ФІДЖІ-22» був визначений в розписці - жовтень 2018 року, то слід вважати, що відповідач користується майном позивача - грішми без достатньої правової підстави з 01.11.2018 року. Посилаючись на наведене позивач просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 1 414 500,00 грн, можливий дохід 14,85% річних в розмірі 310 763,71 грн, відсотки за користування коштами у розмірі 376 683,28 грн.
Позивачем у березні 2021 року було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4 825 847,69 грн., яка складається з: 1) майно - кошти в розмірі 1 414 500,00 грн. еквівалент 50 000,00 доларів США; 2) збитки у подвійному розмірі, відповідно до ст. 230 ЦК України, а саме 2 829 000,00 грн.; 3) можливий дохід 14,85% річних в розмірі 483 410,20 грн.; 4) 3% річних в розмірі 98 937,49 грн.
Відповідно до рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22.08.2022 року по справі № 758/5326/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна власником із чужого незаконного володіння - задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 4 825 847,69 грн, а також судовий збір в розмірі 11 350,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Звонарьов В.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 18.10.2023 року по справі №758/5326/20 задоволено частково апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Звонарьова В.В., рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.08.2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна власником із чужого незаконного володіння задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 414 500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
26.03.2024 рішенням Подільського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили 07.11.2024, після апеляційного оскарження встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 частково стягнено на користь стягувана суму боргу у розмірі 103 848,28 грн. Залишок заборгованості на користь стягувана, за рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року, складає 1310 651,72 грн.
Крім того, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних у розмірі 48 476, 13 грн та інфляційних у розмірі 182 006,18 грн за період з 18.10.2023 по 09.01.2025. Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 09.06.2025 року по справі № 758/391/25 позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 3% річних у розмірі 48 476, 13 грн та інфляційних у розмірі 182 006,18 грн за період з 18.10.2023 по 09.01.2025. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.
Суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Отже, суд вважає встановленим постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 по справі № 758/5326/20 факт безпідставного отримання ОСОБА_2 коштів у розмірі 1 414 500 грн.
За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
З наведених норм убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.
Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.  Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
Також передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача, тобто з 01.11.2018 року. Такий правовий висновок відповідає позиції Великої Палати Верховного суду, наведеної у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23) від 07.02.2024 року.
Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
У даній справі позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання, встановленого постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 за період з 10.01.2025 по 01.08.2025, яка становить 103 854 ( сто три тисячі вісімсот п`ядесят чотири) гривень 37 копійок, що складається з:
- 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, на суму заборгованості в розмірі 21 962 (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) гривні 47 копійок;
- інфляційних витрат в розмірі 81 891 (вісімдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто одна) гривня 90 копійок.
Також позивач просить врахувати період заборгованості щодо розрахунку інфляційних втрат - 654 дня, з яких 450 днів (період з 18.10.2023 р. по 09.01.2025 р.) Подільським районним судом м. Києва у справі №758/391/25 надана оцінка.
Отже, підлягає наступній оцінці строк прострочення у (654-450=204) 204 дня (період з 10.01.2025 по 01.08.2025).
Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач ОСОБА_1 надає розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із заборгованості боржника ОСОБА_2 , яка була встановлена постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 р. у справі №758/5326/20 з врахуванням стягнутої суми боргу ДВС (1 414 5UU грн. -104 646.87 грн.= 1 309 853,13 грн.) - в сумі 1 309 853,13 грн. та результатами розгляду справи №758/391/25.
З огляду на викладене, ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання у сумі 1 309 853,13 грн. встановленого судовим рішенням у період з 10.01.2025 по 01.08.2025 на 204 дня.
Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат проведено з урахуванням рішення у справі №758/391/25 за період 10.01.2025 по 01.08.2025 р. на залишок боргу 1 309 853,13 грн.
З огляду на викладене, а також перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню. Також суд бере до уваги те, що відповідач не спростував розмір нарахованих позивачем компенсаційних виплат, як і не надав контр розрахунку щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, так і не довів виконання належним чином своїх грошових зобов`язань перед позивачем.
Крім того, позивачем на підставі п. 10 ст. 265 ЦПК України заявлено клопотання про зобов`язання орган (особу), які здійснюватимуть примусове виконання даного рішення, проводити нарахування та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до моменту виконання судових рішень, починаючи з 01.02.2026, інфляційних втрат та 3 % річних.
Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
Однак вказана стаття є нормою процесуального права, яка не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права.
Також, згідно із ч. 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Окрім того, суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування відсотків має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, стягнутих або добровільно сплачеиних сум тощо, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити конкретний розмір відсотків, що підлягає сплаті в майбутньому. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такого клопотання позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат в частині сплати судового збору підтверджується платіжною інструкцією від ID:6657-8786-7349-6747 від 10.08.2025 року про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсаційних виплат за неповернення безпідставно набутого майна (коштів) - задовольнити часткво.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 103 854 ( сто три тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн 37 коп за період з 10.01.2025 по 01.08.2025, що складається з 3 % річних у розмірі 21 962,47 грн. та інфляційних витрат в розмірі 81 891,90грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя         А.М.Блащук