Справа № 591/6528/25	

Провадження № 2-а/591/369/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області, Департаменту патрульної поліції 
про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності –
встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Сумській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 02.06.2025 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення. 
У позовній заяві зазначено, що постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав: оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно Позивача проводилось працівниками поліції за умов упередженої, наперед сформованої думки про винуватість Позивача, що призвело до ігнорування ними необхідності безумовного дотримання принципів законності у своїй діяльності та перевірки версії особи, яка притягується до відповідальності (фактичних обставин справи). У позовній заяві зазначено, що Позивач дійсно раніше притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, але через те, що Позивач безперервно перебуває в зоні активних бойових дій, станом на дату звернення до суду із даною позовною заявою, Позивач не отримав посвідчення водія відповідної категорії, а лише планував навчатися, у цей же час при виконанні бойових розпоряджень командира у зоні бойових дій через те, що за станом здоров`я Позивач є єдиною особою у підрозділі, котра може бути призначена водієм, командир призначив Позивача водієм, тож під час виконання бойових завдань позивач здійснює керування транспортним засобом у стані крайньої необхідності, оскільки є єдиною особою, котра може це зробити. Під час розгляду справи Позивач повідомляв, що не він керував транспортним засобом, однак його ніхто не слухав, тож все одно оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення було складено відносно нього, після чого останньому не запропонували надати пояснення. Позивач вважає, що поліцейські не встановивши хто саме керував транспортним засобом, виявивши, що Позивач раніше притягався до адміністративної відповідальності, зважаючи на відмову від освідування на стан алкогольного сп`яніння, не стали розбиратися у фактичних обставинах справи та складати адміністративні матеріали на дійсно винну особу, цивільного чоловіка, який керував транспортним засобом, та склали адміністративні матеріали на Позивача. Від самого початку інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону ОСОБА_2 , мав наперед сформовану думку щодо винуватості Позивача. Не зважаючи на його заперечення, пояснення, що не він керував зупиненим транспортним засобом, інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону ОСОБА_2 , не беручи до уваги жодних пояснень, незаконно склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно Позивача, не опитавши свідків – інших пасажирів, які також були присутні під час складання адміністративних матеріалів. Інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону ОСОБА_2 не було пред`явлено жодного доказу керування транспортним засобом Позивачем. Із огляду на вказане вище, на думку Позивача, є достатні підстави стверджувати, що у даному випадку працівники поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно нього керувались виключно мотивами створення "показників" на підставі неправдивих та неіснуючих доказів, виявлених завдяки суб`єктивній думці інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Бранця В.В., згідно з якою саме Позивач керував зупиненим транспортним засобом.
18.06.2025 року через систему "Електронний суд" представницею Позивача – адвокатом Якименко О.І. подано клопотання про заміну неналежного відповідача, у якому прохалося замінити первісного відповідача - інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Бранця Владислава Володимировича належним відповідачем Департаментом патрульної поліції.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач Департамент патрульної поліції копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 20.06.2025 року.
25.06.2025 року представник відповідача Департамент патрульної поліції звернувся до суду з заявою про продовження строку для подання відзиву.
04.07.2025 року через систему "Електронний суд" представницею Відповідача (Департаменту патрульної поліції) – Бережною Ю.П. подано відзив на позовну заяву, у якому вказано, що зупинка транспортного засобу Позивача працівниками поліції була здійснена на законних підставах та відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_2 , керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону підійшов до Позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб відповідно до п. 2.4 ПДР України. Позивач на законну вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України, серед яких посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N№ 470825, відеозапис Clip 0 – 00:08:58, камера № 471991, відеозапис Clip 4 – 00:02:32. Натомість, Позивач пред`явив паспорт громадянина України. ОСОБА_2 пояснив Позивачу, що він порушив вимоги п. 2.1 б ПДР України, на законну вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційного документа на транспортний засіб, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Порушення Позивачем вимог п. 2.1 б ПДР зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB 440-64-KF-N№ 470825, відеозапис Clip 0 – 00:08:58, камера № 471991, відеозапис Clip 4 – 00:02:32. ОСОБА_2 роз`яснив Позивачу вимоги ст.ст. 268, 289 КУпАП про що свідчить підпис Позивача в п. 8 оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року. ОСОБА_2 повідомив, що справу буде розглянуто на місці вчинення адміністративного правопорушення. 02.06.2025 року розглянувши в присутності Позивача матеріали адміністративної справи, ОСОБА_2 виніс постанову серії ЕНА № 4871033 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. ОСОБА_2 оголосив постанову та вручив її копію Позивачу. Під час вирішення питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 враховано відеозапис правопорушення та усні пояснення Позивача у даній справі. З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що Позивач на законну вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 б ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. У п. 5 оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено, що 02.06.2025 року 01 год. 09 хв. в м. Суми, вул. Богдана Хмельницького, 8 водій керуючи транспортним засобом не пред`явив OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400, чим порушив п. 2.1 б ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Отже, у постанові вказано конкретну норму ПДР, яку порушено – 2.1 б ПДР, згідно з якою «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб». Також чітко вказано норму матеріального права, а саме – ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом без відповідних документів. На відеозаписі з цифрової нагрудної відеокамери Motorola Solutions моделі Video НОМЕР_2 , відеозапис Clip -2 чітко зафіксовано, що саме Позивач, під час безпосереднього спілкування з працівниками поліції усно визнав факт керування автомобілем. Після зупинки автомобіля Позивач повідомив, що йому необхідно було підвезти товаришів, при цьому визнав, що вживав алкогольні напої. відповідно до письмового пояснення т.в.о. заступника командира роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшого лейтенанта поліції Феденченка Сергія Сергійовича, який 02.06.2025 року спільно ніс службу з інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Бранцем В.В., встановлено, що саме Позивач керував транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , у момент зупинки автомобіля, що мало місце 02.06.2025 о 01 год. 09 хв. по вул. Богдана Хмельницького поблизу буд. № 8 в м. Суми, копія пояснення додаються.
Суд, дослідивши письмові та електронні матеріали справи, надані сторонами докази, дійшов висновку:
02.06.2025 року близько 01 год. 09 хв. в м. Суми по вул. Богдана Хмельницького поблизу буд. №8 в ході патрулювання нарядом поліції у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліції» був зупинений транспортний засіб OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 оскільки, водій вищевказаного автомобіля керував транспортним засобом під час дії комендантської години, що зафіксовано на службовий відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR, відеозапис (IMG_2910).
02.06.2025 року розглянувши в присутності Позивача матеріали адміністративної справи, Бранець В.В. виніс постанову серії ЕНА № 4871033 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. ОСОБА_2 оголосив постанову та вручив її копію Позивачу.
Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Судом досліджені наступні, наявні в матеріалах даної справи, докази:
- копією постанови серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 02.06.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 
- відеозаписами, відеозапис Clip 0 – 00:08:58, камера № 471991, відеозапис Clip 4 – 00:02:32, із цифрових нагрудних відеокамер Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB 440-64-KF-N № 470825 (відеозапис Clip 0 – 00:08:58) та камера № 471991 (відеозапис Clip 4 – 00:02:32), на яких зафіксовано як поліцейський підходить до автомобіля OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , що стоїть на узбіччі, в якому окрім Позивача присутні й інші особи. Патрульний поліцейський звертається до Позивача як до водія, хоча на відеозаписах не зафіксовано факту керування транспортним засобом саме. Факт керування транспортним засобом Позивач заперечує. Далі, після тривалої розмови патрульний поліцейський з`ясував, що Позивач раніше вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за подібні правопорушення; 
- пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , патрульного поліцейського, котрий перебував на місці зупини транспортного засобу. У даних поясненнях також зазначається про заперечення Позмвачем факту керування ним транспортним засобом. 
Щодо доводів представниці Позивача в тій частині, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що саме Позивач керував автомобілем:
З дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери співробітника патрульної поліції від 02.06.2025 вбачається, що транспортний засіб стоїть у нерухомому стані. Дій поліцейського по зупиненню транспортного засобу не зафіксовано. Позивач перебуває на вулиці біля автомобіля, в ході спілкування з поліцейськими, які звертається до Позивача саме як до водія, Позивач неодноразово заперечував проти факту керування транспортним засобом. Повідомляв про те, що керувала автомобілем інша особа. Зазначені обставини дають суду підстави сумніватися в тому, що саме Позивач , а не будь-яка інша особа, керував автомобілем та був зупинений співробітниками патрульної поліції як водій зазначеного транспортного засобу. 
Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України N 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законівУкраїни (частина друга статті 6 Основного Закону України).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності та має сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КабінетуМіністрів Українивід 10жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.
Згідно з п. 1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до положень п. 2.1 а, б ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).
За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Чинне законодавство, в т. ч. й ПДР, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом".
Таке визначення було наведено в Пленумі Верховного Суду України в абз. 3 п. 27 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що "саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП необхідним є саме зупинка інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки документів та у разі відсутності у водія відповідних документів, здійснювати притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено, зокрема факт керування нею транспортним засобом.
З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (пунктом 27) вбачається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду у своїй постанові по справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року у п. 38 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.
Під час перегляду вказаних відеозаписів судом встановлено, що відео фіксація починається, з моменту, коли поліцейські підходять до чоловіків біля зупиненого автомобіля, у тому числі і до Позивача. Позивач повідомив, що автомобілем керував не він, а цивільний чолові – знайомий його побратима, який втік із місця зупинки транспортного засобу, що додатково було проговорено самими ж патрульними поліцейськими під час розмови між ними й зафіксовано на боді-камеру. На досліджених судом відеозаписах відсутній факт керування зупиненим транспортним засобом Позивачем.
Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що постанова серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 02.06.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Проте, постанова серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 02.06.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як і пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , патрульного поліцейського, самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказами на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являють собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).
Таким чином, зміст вказаних записів об`єктивно не підтверджує відомості викладені в постанова серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 02.06.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до чинного законодавства України, усі сумніви щодо доведеності вини Позивача повинні тлумачитися на його користь, а зважаючи на встановлені під час розгляду даної справи обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини Позивача у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт керування останнім т/з.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
При цьому, під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого транспортного засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Однак, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту керування Позивачем транспортним засобом, який спростовується його послідовними поясненнями під час складання адміністративних матеріалів, даними пояснень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , патрульного поліцейського, відеозаписом з бодікамер поліцейських, які прибули на місце події, де знаходився Позивач, який повідомив, що автомобілем керував цивільний чоловік, який є знайомим його побратима. 
Вказані обставини в сукупності з тим, що автомобіль OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , на відеозаписах із боді-камер поліцейських перебував у нерухомому стані, факт його руху не зафіксовано, що свідчить про недоведеність факту керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом, що є обов`язковим елементом складів інкримінованих адміністративних правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В Постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) Верховний Суд висловив правову позицію, згідно якої у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
З огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння Позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, відповідачем не подано, в матеріалах справи відсутні, враховуючи, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання і мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушень, які описані в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння Позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови серії ЕНА № 4871033 від 02.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 02.06.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення через відсутність в діях позивача складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, ст.ст. 5, 6, 77, 242, 245, 246, 286 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити. 
Скасувати постанову серії ЕНА №4871033 від 02.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 02.06.2025 року про застосування до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425.00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі за вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення. 
Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення. 
Повний текст судового рішення виготовлено 25 червня 2026 року.

СУДДЯ   А.Я. КЛИМЕНКО