ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року
м. Харків
справа № 621/4485/24
провадження № 22-ц/818/1499/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи – Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2025 року в складі судді Вельможна І.В.
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заява мотивована тим, що у 1999 році вона познайомилася зі свої майбутнім чоловіком ОСОБА_5 та з того ж часу вони почали проживати спільно за адресою в АДРЕСА_1 .
23 грудня 2003 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та нею, від якого у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, від першого шлюбу вона має дочку ОСОБА_6 , 1996 року народження.
Вказала, що 01.10.2019 шлюб між ними розірвано, а з середини жовтня 2019 року колишнє подружжя знов почало проживати разом, повернувшись до попереднього життя, вели спільний побут та виховували дітей.
Посилалася на те, що коли почалася війна ОСОБА_7 з першого дня пішов на фронт, кожні його відпустки родина проводила разом, оскільки вона не працювала, ОСОБА_5 всі витрати по утриманню та забезпеченню сім`ї брав на себе.
ІНФОРМАЦІЯ_3 при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та мужність, під час виконання бойових завдань, біля населеного пункту Золота Нива Волноваського району Донецької області загинув ОСОБА_5 . 
Зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_5 має для неї юридичне значення для передбачених чинним законодавством пільг, гарантій та компенсацій, що і стало підставою звернення до суду.
Просила встановити юридичний факт, а саме той факт, що  ОСОБА_1 постійно з жовтня 2019 року та станом на 06 жовтня 2024 року постійно проживала разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2025 року заяву задоволено, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала разом зі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з рішенням суду  ОСОБА_2 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право подати позов на загальних підставах.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою факт наявності заінтересованих осіб – батьків загиблого ОСОБА_5 : мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 , сестри ОСОБА_8 , які заперечують проти встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу їх сина ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , про що існує спір про право, а тому дана справа не може бути вирішена в порядку окремого провадження. Суд першої інстанції, встановивши факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу загиблого чоловіка ОСОБА_5 та громадянки ОСОБА_1 , вирішив питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з огляду на те, що оскаржуване рішення є самостійною правовою підставою для призначення соціальної виплати – одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , що передбачено ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на вищенаведене, відбувається перерозподіл виплати одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України серед членів сім`ї загиблого ОСОБА_5 : батька, матері та сина.
Зазначила, що протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.06.2025 № 119/168 батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 15.10.2024 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 07.05.2025 № 321/КЦ/6493 в сумі 15 000 000 грн у рівних частках кожному. При цьому, надалі, протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.08.2025 № 37/зм комісія скасувала пункт 37 протоколу від 20.06.2025 № 119/168 і виклала її в наступній редакції: «Батьку, матері, сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 15.10.2024 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 07.05.2025 № 321/КЦ/6493 в розмірі 3/4 частини 15 000 000 грн, в сумі 11 250 000 грн у рівних частках кожному». Підстава у вищенаведеному протоколі вказана наступна: оновлена доповідь ІНФОРМАЦІЯ_8 – рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2025 року, яким встановлено факт постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу загиблого та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка звернулась до згаданого ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою.
Вважала, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зокрема майнові, соціальні права на належну одноразову грошову допомогу (частку), інші соціальні пільги. Судом першої інстанції не було залучено в дану справу заінтересовану особу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судом першої інстанції не залучено до справи та залишено поза увагою факт наявності заінтересованих осіб – батьків загиблого, які заперечують проти встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу їх сина ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , про що існує спір про право, а тому дана справа не може бути вирішена в порядку окремого провадження. Більш того, залучене до справи в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України у власних запереченнях зазначало про існуючий спір про право, що залишено поза увагою суду.
Посилалася на те, що ОСОБА_5 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 в 2019 році і до моменту смерті – ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав, вів господарство та побут разом зі своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресом: АДРЕСА_2 . За адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 періодично відвідував свого сина ОСОБА_9 , але не проживав там фактично, не вів господарство, та не мав стосунків притаманних подружжю з ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з 2019 року по момент смерті від 06.10.2024. Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Факти пересилання ОСОБА_5 коштів на рахунок заявниці саме по собі не свідчить про існуючий відповідний юридичний факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з приводу грошових переказів згідно письмових пояснень сестри загиблого ОСОБА_10 виникає зворотне, що відповідні кошти направлялись сину ОСОБА_9 .

06.01.2026 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою.
26.02.2026 за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_2 через свого представника подала додаткові пояснення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду – скасувати.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 23.12.2003 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року у справі № 621/2450/19 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.15-16).
ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Золота Нива Волноваського району Донецької області у віці 45 років помер ОСОБА_5 (а.с.77,78).
Причиною смерті ОСОБА_5 стала вибухова травма внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла, що підтверджується довідкою про причину смерті №12-17/194-КР/24 від 09.10.2024, лікарським свідоцтвом про смерть №12-17/194-КРо/24 від 09.10.2024 (а.с.79-80).
На адресу ОСОБА_1 , за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 підполковника ОСОБА_11 надійшло сповіщення №99 від 09 жовтня 2024 року про смерть при захисті Батьківщини її чоловіка ОСОБА_5 (а.с.14).
10 жовтня 2024 року ОСОБА_5 був похований на цвинтарі с-ща Зідьки Чугуївського району Харківської області (а.с.82).
З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що остання має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).
З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що останній має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.73-75).
Згідно акту, який складено 28 жовтня 2024 року депутатом Зміївської міської ради Воронько О.М., в присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом і господарством. Крім того, в ході проведення огляду за вищевказаною адресою було виявлено особисті речі ОСОБА_5 (а.с.19).
З письмових пояснень свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_2 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 постійно проживали як подружжя без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний побут, господарство, виховували дітей, мали спільні права та обов`язки (а.с.20-30).
Матеріали справи містять виписки по картці/рахунку, платіжні інструкції про переказ грошових коштів, відповідно до яких ОСОБА_5 здійснював перекази на рахунок ОСОБА_1 (а.с.34-72, 89-108).
Також матеріали справи містять фотознімки ОСОБА_5 разом із ОСОБА_1 та їх дітьми та онуками (а.с.109-114).
В суді першої інстанції були допитані свідки.
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , кожний окремо, в судовому засіданні показали про обставини, якими підтверджується факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 , разом з ОСОБА_5 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , їх відносини, що притаманні подружжю, ведення спільного побуту, господарства тощо.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі у справі в якості заінтересованих осіб у справі.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.
У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2024 року у справі № 694/2318/23, від 08 травня 2024 року у справі № 214/4921/23 та від 05 червня 2024 року у справі № 557/1535/23.
Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 вказала, що встановлення цього факту їй необхідно для оформлення передбачених чинним законодавством пільг, гарантій та компенсацій.
У справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду вказала про відсутність спору про право між позивачем та Міністерством оборони України на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Між тим, у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не пов`язане зі спором про право і відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правильність наведених заявником фактів і доказів.
Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, пов`язаних з метою встановлення такого юридичного факту, а саме отримання пенсії по втраті годувальника, соціального захисту як члена сім`ї загиблого, отримання одноразової грошової допомоги.
Звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та зазначала, що встановлення факту, про який просить заявник, стосується її прав та обов`язків.
Відповідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 119/168 від 20.06.2025, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану сержанта ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 15.10.2024 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 07.05.2025 № 321/КЦ/6493 – в сумі 15000000,00 грн у рівних частках кожному (а.с.212).
Колегія суддів зазначає, що між заявницею і ОСОБА_2 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_5 , виник спір про право на одноразову грошову допомогу за загиблого військовослужбовця, який має бути вирішений у порядку позовного провадження.
Таким чином, розгляд даної заяви ОСОБА_1 впливає на обсяг прав та обов`язків ОСОБА_2 , яка наразі заперечує проти задоволення заяви. 
Між тим заява про встановлення факту може розглядатися за правилами окремого провадження у разі відсутності спору. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що встановлення факту, що має юридичне значення потрібно ОСОБА_1 для отримання пенсії по втраті годувальника, соціального захисту як члена сім`ї загиблого, отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим спір повинен вирішуватись у порядку позовного провадження, а не окремого провадження.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення з підстав, передбачених частиною шостою статті 294, частиною четвертою статті 315 ЦПК України. 
Залишення без розгляду заяви не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду відповідної юрисдикції для вирішення спору в порядку позовного провадження.
Керуючись ст.ст.294, 315, 367, 368, 377, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , – задовольнити.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2025 року – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення – залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова