ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/3005/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання: Абадей М.О. 
представники сторін:
від позивача: Носкова Н.М.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 року у справі № 904/3005/25 (суддя Фещенко Ю.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО "Респект" (м. Дніпро) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро" (м. Дніпро) 
про стягнення заборгованості за договором про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № РС-19.21 від 01.10.2021 у загальному розмірі 576 718,30 грн, -
ВСТАНОВИВ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТО "Респект" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро" (далі - відповідач) про стягнення 576 718 грн. 30 коп.
Ціна позову складається з наступних сум:
- 440 642 грн. 38 коп. - основний борг; 
- 58 559 грн. 69 коп. - пеня; 
- 63 667 грн. 71 коп. - інфляційні втрати;
- 13 848 грн. 52 коп. - 3% річних. 
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № РС-19.21 від 01.10.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у 2022 році послуги з технічного обслуговування та/або ремонту автомобільного транспортного засобу, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 440 642 грн. 38 коп. 
За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.2. договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 17.05.2024 по 18.11.2024 в сумі 58 559 грн. 69 коп. 
На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з червня 2024 по квітень 2025 у сумі 63 667 грн. 71 коп., а також 3% річних за період прострочення з 17.05.2024 по 03.06.2025 у сумі 13 848 грн. 52 коп.
Судові витрати по справі позивач просив покласти на відповідача.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 у справі № 904/3005/25 позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро" (вулиця Краснопільська, будинок 23, м. Дніпро, 49033; ідентифікаційний код 43837761) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО "Респект" (вулиця Каштанова, будинок 16, м. Дніпро, 49051; ідентифікаційний код 43209602) 440 642 грн. 38 коп. - основного боргу та 5 287 грн. 71 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано частковою доведеністю позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі зазначає, що :
- судом неправомірно відхилено його клопотання про зупинення провадження у даній справі у зв`язку з тим, що станом на теперішній час за заявою вдповідача СВ ВП №3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження №12025042140000887 за фактами, викладеними у позовній заяві;
- зупинення провадження у справі на певний короткий строк зможе запобігти зловживанню процесуальними правами позивача;
- суд першої інстанції не з`ясував відповідних обставин та не дослідивши докази, допустив порушення норм процесуального права, а саме ст.ст.13, 86, ч.5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.
Скаржник просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 року у справі № 904/3005/25; в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі;
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає доводи апелянта необґрунтованими та направленими виключно на затягування судового розгляду справи. Зазначає, що господарським судом Дніпропетровської області не було порушено норм ані матеріального, ані процесуального права.
Просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 року у справі № 904/3005/25 залишити без змін.
Від ТОВ "СТО "Респект" надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої позивач просив накласти арешт на кошти ТОВ "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро", які знаходяться на банківських рахунках, в межах оскаржуваної ціни позову ( 440 642 грн. 38 коп).
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО "Респект" про забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро" (вулиця Краснопільська, будинок 23, м. Дніпро, 49033; ідентифікаційний код 43837761), що містяться на його банківських рахунках в розмірі 445 930 грн. 09 коп.
В судове засідання з`явився представник позивача, скаржник правом участі в судовому засіданні не скористався, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Оскільки доводи сторін викладено письмово, явка в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності скаржника.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
Встановлено, що 01.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТО "Респект" (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро" (далі - замовник, відповідач) укладено договір про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № РС-19.21 (далі - договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги з технічного обслуговування та/або ремонту автомобільного транспортного засобу чи його складових частин, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем. Замовник бере на себе зобов`язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами договору.
У пункті 8.1. договору сторони визначили, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.
Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
Укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.
Згідно ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Пунктом 1.2. договору сторони погодили, що перелік робіт з технічного обслуговування та/або ремонту, а також перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в наряді-замовленні, який є невід`ємною частиною договору.
У розділі 2 договору сторонами були визначені умови щодо вартості послуг та порядку розрахунків, зокрема:
- вартість послуг погоджується сторонами щодо кожного виду робіт і вказується в наряді замовленні, який є невід`ємною частиною договору (пункт 2.1. договору);
- крім вартості послуг, зазначених у пункті 2.1 договору, замовник оплачує виконавцю вартість матеріалів (запасних частин) виконавця, яка вказується в наряді-замовленні (пункт 2.2. договору);
- оплата послуг і матеріалів (запасних частин) здійснюється замовником шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок (пункт 2.4. договору).
Судом встановлено і апелянтом не спростовано, що у період з 22.06.2022 року по 31.10.2022 року на виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги на загальну суму 1 800 437 грн. 40 коп., на підтвердження чого сторонами були складені та підписані Акти надання послуг, наявні в матеріалах справи.
Вказані Акти підписані позивачем та відповідачем та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень; підписанням вказаних вище Актів сторони підтвердили, що послуги виконані якісно, згідно з умовами договору; замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має, про що зазначено у кожному з перелічених вище Актів. 
Згадані Акти надання послуг, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою виникнення обов`язку відповідача щодо здійснення розрахунків за надані послуги.
В матеріалах справи наявні Акти звіряння взаємних розрахунків, які також підписані представниками обох сторін і в яких зафіксований факт наявності заборгованості відповідача за спірним договором (а.с.24-25, 28 т. 1).
Зокрема, в матеріалах справи наявний Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.06.2022 року по 16.05.2024 року, в якому обидві сторони підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 440 642 грн. 38 коп. (а.с.24-25 т.1).
Позивач звернувся до суду з позовом 06.06.2025 року і стверджував, що строк оплати за надані послуги для відповідача настав.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
При вирішенні даного спору суд першої інстанції надав оцінку добросовісності поведінки відповідача та зазначив, що протягом дії договору порушення відповідачем умов договору щодо своєчасного та повного розрахунку з позивачем відбувалось неодноразово.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як зазначено вище, на спростування рішення суду першої інстанції апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права та незадоволення його клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення позивачем у даній справі кримінального правопорушення, а саме: що в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО "Респект", які полягають у зверненні до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Фаворит Авто Дніпро" грошових коштів за послугами, які фактично позивачем не надавались, можуть міститися ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.
На думку колегії суддів у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення даного клопотання і іншого апелянтом не доведено.
Так, за п. 5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
З аналізу вказаної норми права вбачається, що обов`язок суду зупинити провадження у справі виникає лише у тому випадку, коли пов`язана справа перебуває на стадії судового розгляду. 
В даному випадку відповідач обґрунтував своє клопотання наявністю кримінального провадження № 12025042140000887, яке знаходиться на стадії досудового розслідування - у відділі ВП № 3 ДРУП № l ГУНП в Дніпропетровській області.
Доказів передачі кримінального провадження № 12025042140000887 на розгляд суду та відкриття провадження у кримінальній справі, матеріали справи не містять, а отже суд першої інстанції вірно виснував, що правові підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні.
Крім того, відповідачем не доведено, в чому полягає неможливість розгляду даної господарської справи до закінчення означеного вище кримінального провадження.
За доводами апеляційної скарги апелянт не зазначає, які саме норми матеріального чи процесуального права при вирішенні спору судом першої інстанції порушено.
За змістом рішення суд надав оцінку запереченням відповідача щодо ненадання послуг, вказаних в Актах, оскільки позивач не має виробничих потужностей для їх надання, що деякі автомобілі вибули з володіння відповідача, а подані разом з позовом Акти приймання - передачі послуг та Акти звірки взаємних розрахунків, на підставі яких суд першої інстанції в подальшому обґрунтував часткове задоволення позовних вимог, складені в умовах введення директора відповідача в оману та зловживання його довірою.
Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду щодо доведеності факту порушення відповідачем умов договору вірними.
Колегія суддів наголошує, що згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.ст. 78, 79 цього ж кодексу визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи встановлені обставини, а саме: наявність підписаних обома сторонами Актів надання послуг, Актів звіряння взаємних розрахунків, враховуючи умови договору, порушення відповідачем принципів добросовісності при веденні господарської діяльності з позивачем по справі, відсутність доказів на спростування вищевикладеного, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення заборгованості.
Скаржником висновки оскаржуваного ним рішення не спростовано, апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.
Судові витрати за її розгляд згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 року у справі № 904/3005/25 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 06.07.2026 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд 

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя Ю.Б. Парусніков