ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №331/6777/25 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/626/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Башурова С.С., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Башурова С.С. на постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, іпн: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на 10 років, стягнуто судовий збір,-
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 4 листопада 2025 року об 11 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яку двічі протягом року було піддано адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України, про повторність попереджений.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Башуров С.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вона є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що при дослідженні доказів за матеріалами адміністративної справи, суд помилково дійшов висновку щодо порядку подій, які мали місце під час здійснення заходів поліцейськими, оскільки такі висновки повністю спростовуються відеозаписом, відповідно до якого поліцейські не зупиняли транспортний засіб, а під`їхали вже до припаркованого авто на стоянці біля будинку, причину зупинки транспортного засобу водію не повідомляли, ознаки наркотичного сп`яніння не встановлювали, запропонували пройти медичний огляд водію вже після того, як виявили в автомобілі речовини, схожі на наркотичні, фактично провівши перед цим незаконний обшук водія.
Отже, саме порушення порядку дій поліцейськими призвело до того, що водій не мав змоги розділити вимоги поліцейських між документуванням кримінального правопорушення за підозрою через виявлення в його авто заборонених речовин та вимогою на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, як водія зупиненого транспортного засобу.
Зауважив, що посилання суду на те, що водій в подальшому пройшов обстеження в медичному закладі в рамках кримінального провадження протирічить матеріалам справи, оскільки обстеження проводилося на підставі виданої патрульним поліцейським Форми направлення на огляд водія транспортного засобу, та водій доставлявся до медичного закладу тим же патрульним поліцейським.
Стверджує, що судом не надано належної оцінки протизаконним діям поліцейських, які мають ознаки фальсифікації, а надана оцінка суперечить обставинам події, оскільки не надано доказів щодо наявності у поліцейських інформації про те, що водій може зберігати заборонені речовини, перед зупинкою ТЗ.
Отже вважає, що суд помилкового дійшов до висновку щодо наявності доказів в матеріалах адміністративної справи для законних підстав зупинки транспортного засобу згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим Постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456 та ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Звертає увагу, що суд в оскаржуваній постанові посилається на факт проведення обстеження водія на ознаки сп`яніння, а саме те, що поліцейські виявили відсутність реакції зіниць очей на світло. Однак, яким чином поліцейський встановлював зіничний рефлекс на світло у водія судом не встановлено. Натомість, з відеозапису події вбачається, що такої перевірки не відбулося, відповідно поліцейський такої ознаки сп`яніння встановити не міг. Посилання на ознаку як порушення координації також не відповідає дійсності, оскільки водій є ветераном війни - інвалідом внаслідок бойових поранень, з пошкодженнями опорно-рухового апарату, про що поліцейським стало відомо ще на стадії встановлення особи водія та до повідомлення про необхідність проходження медичного огляду, у зв`язку з чим ОСОБА_2 пересувається виключно з палицею та не має можливості на скоординований рух через больовий синдром.
Вважає, що суддя при оцінці доказів помилково дійшов висновку щодо дотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також Порядку від 17.12.2008 року №1103.
Наголошує, що відповідно до рапорту поліцейського автомобіль було зупинено за адресою: вул. Шкільна, 22, в той же час протокол про адміністративне правопорушення складений за адресою: вул. Запорізька, 22.
З огляду на наведені обставини, захисник просить скасувати постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2026 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. Провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Під час апеляційного перегляду справи адвокат Башуров С.С. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Вказав, що судом невірно оцінені докази, які наявні в матеріалах справи.
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 502996 від 4 листопада 2025 року підтверджується:
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 4 листопада 2025 р., згідно якого у  ОСОБА_1  поліцейським виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови порушення координації рухів. Огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с. 4);
- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», складеною інспектором відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП, з якої вбачається, що ОСОБА_3 має повторність за ст. 130 КУпАП відповідно до рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2025 року та від 7 жовтня 2025 року (а.с. 5);
- постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 29 липня 2025 року (а.с. 9-10);
- постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 20 жовтня 2025 року (а.с. 11-13);
- відеозаписом події (а.с. 29).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Доводи апелянта про порушення поліцейськими порядку огляду водія на визначення стану наркотичного сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, Інструкцією від 9 листопада 2015 року № 1452/735, а також Порядку від 17.12.2008 року №1103 та відсутності у поліцейських законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно п. п. 2, 4, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.
Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано рух транспортного засобу ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 попереду службового автомобілю патрульної поліції. Зафіксовано повідомлення інспектора поліції своєму напарнику про те, що водій даного транспортного засобу був позбавлений права керування, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 був зупинений. Під час з`ясування вищенаведених обставин та перевірки документів водія, яким виявився ОСОБА_1 , поліцейський встановив та оголосив виявленні у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення наркотично сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 пройти запропонований огляд. Повідомлення поліцейським про складання відносно ОСОБА_1 протоколу, зокрема за ст. 130 КУпАП. Роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав.
ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена в даному випадку з урахуванням повторності - ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.
Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.
Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.
Отже, на переконання судді апеляційного суду, з урахуванням наявної у поліцейських інформації про можливе позбавлення права керування транспортними засобами водія автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знайшло своє підтвердження як на відеозаписі події так і в матеріалах справи, працівниками поліції були дотримані вимоги ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». 
Разом із цим, з огляду на предмет дослідження в рамках складеного відносно  ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу недотримання ним вимог п. 2.5 ПДР. 
Аргументи сторони захисту, що посилання суду на те, що водій в подальшому пройшов обстеження в медичному закладі в рамках кримінального провадження протирічить матеріалам справи, оскільки обстеження проводилося на підставі виданої патрульним поліцейським Форми направлення на огляд водія транспортного засобу та водій доставлявся до медичного закладу тим же патрульним поліцейським до уваги не приймаються, оскільки не є предметом розгляду даної справи.
В даному випадку вирішується питання саме щодо відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і поважних причин такої відмови з матеріалів справи не вбачається. 
Доводи апелянта щодо невірного зазначення в протоколі місця його складання слід відхилити, оскільки суддя апеляційного суду не вбачає в даному випадку зазначені неточності, які можуть вплинути на обставини події. При цьому, протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому зазначене місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Підпис ОСОБА_1 у п. 18 протоколу, яким він засвідчив, що зі змістом протоколу ознайомився, копію протоколу отримав, внесені про нього дані - правильні. Жодних заперечень щодо змісту складеного протоколу не зазначив.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. ст.. 23, 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Башурова Сергія Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 331/6777/25