Справа № 304/2634/25

Р І Ш Е Н Н Я 
 І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - Наумової Н.В.
за участю секретаря судового засідання - Передерій Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує, що 26.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 26.11.2020 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту. 
26.11.2020 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G2434, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 26.11.2020 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 процентів за кожен день користування Кредитом.
Позивач зазначає, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника.
До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором про надання кредиту належним чином не виконала, відтак утворилась заборгованість за Договором № 183683-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 17 004,00 грн, що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8584,27,00 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 8 4149,73 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; Суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.
На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року, що становить 17 004,00 грн, що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8584,27,00 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 8 4149,73 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; Суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.11.2025 року цивільну справу 304/2634/25 передано на розгляд до територіальної юрисдикції (підсудності) Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
02 січня 2026 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали цивільної справи № 304/2634/25.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2025 року справу було розподілено на суддю Наумову Н.В.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.01.2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без руху.
Заявою від 08.01.2026 року представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - Баслигою Д.М. усунуто недоліки позовної заяви.
За ухвалою від 14.01.2026 року судом було відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано у АТ «ІДЕЯ БАНК» (ЄДРПОУ: 19390819, Місце реєстрації: 79008, Львівська обл., м. Львів, вул. Валова, буд. 11), наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю:
- письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 );
- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 26.11.2020 року (дата видачі кредиту) по 18.03.2021 року (дата закінчення терміну кредитування). 
06 березня 2026 року до суду надійшли витребувані документи від АТ «ІДЕЯ БАНК».

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивачем надано докази про надсилання відповідачу позовної заяви разом з додатками до неї.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки про виклик в суд рекомендованими поштовими відправленнями. Жодних письмових заяв до суду не подала. 

Судове засідання у справі було призначене на 01.06.2026 року на 15 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`яти днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 05.06.2026 року. 

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Бізнес Позики" є фінансовою установою, яка здійснює діяльність - інші види кредитування.
Судом встановлено, що 26.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 26.11.2020 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту. 26.11.2020 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G2434, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 26.11.2020 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 183683-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами договору п. 1 - Тип Кредиту: Кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Процента ставка: в день 1,16634700 фіксована. Загальний розмір наданого Кредиту: 10 000,00 грн. Термін дії Договору: до 18.03.2021 року. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 18 800,00 грн. 
Відповідно до п. 2 кредитного договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Сторонами в пункті 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів».
Згідно п.9 кредитного договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця.
Відповідно до Візуальної форми послідовності дій клієнта ОСОБА_2 щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 183683-КС-001 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, зокрема, відповідачем 26.11.2020 року було акцептовано умови оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання Договору одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що 26.11.2020 року позивач на виконання зобов`язань за договором № 183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року перерахував на банківську карту № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 10 000 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 183683-КС-001 від 26.11.2020 року, станом на 30.10.2025 року відповідач допустила загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі становить 17 004,00 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8584,27,00 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 8 4149,73 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.
На виконання ухвали суду від 14.01.2026 року про витребування доказів, АТ «Ідея Банк» надано наступну інформацію:
- Повідомлено, що ОСОБА_1 , клієнт Банку. На її ім`я відкрито запитувану карту, № НОМЕР_2, виписки про рух коштів по карті за період з 26.11.2020 по 18.03.2021, в межах наявних даних по контрагентам клієнта додається у Додатку 1.
Судом встановлено, що згідно виписки з рахунка приватного клієнта за період з 26.11.2020 по 18.03.2021 року на карту № НОМЕР_2 , 26.11.2020 року було здійснено зарахування переказу у сумі 10 000,00 грн.
Згідно з виписки по кредиту відповідач отримала кредитні кошти від позивача, користувалася коштами (здійснення оплати за придбання товарів, їжі, інших послуг), що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин та відображена наявна заборгованість у відповідача.
Відповідно пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14.
Додана до матеріалів справи виписка по картці клієнта ОСОБА_1 , яка має статус первинного документа згідно Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, містить підтвердження отримання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами та в ній зазначені всі операції з часу отримання кредиту зі зняття грошових коштів та погашення заборгованості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII(надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Статтею 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Частиною 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних ан алогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний договір: договір №183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2021 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача ОСОБА_1 відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.
У підписаному договорі відповідач ОСОБА_1 визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитодавця виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги кредитодавця, що виникають в результаті грошових коштів.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
На підтвердження своїх вимог позивачем надано : договір № 183683-КС-001 про надання кредиту від 01.11.2021 року, паспорт споживчого кредиту, візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення цього договору, з якої вбачається, що відповідачем 01.11.2021 року було акцептовано умови оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання Договору одноразовим ідентифікатором.
Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення договору про надання споживчого кредиту, в тому числі погодження №183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року станом на 30.10.2025 р. відповідач допустила загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі 17 004,00 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8584,27,00 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 8 4149,73 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надала суду контр розрахунку суми заборгованості, а відтак суд приходить до висновку, що нарахована позивачем сума боргу та наданий розрахунок заборгованості є належним доказом.
Крім цього, відповідач фактично приступила до виконання умов Кредитного договору, здійснюючи часткові платежі у визначені строки, що підтверджується даними наявними у розрахунку заборгованості станом на 30.10.2025 року. Зокрема, відповідач здійснила оплату у загальному розмірі 4500,00 грн.
Наведене свідчить про те, що кредитні кошти були отримані відповідачем та вона користувалася ними.
Відповідач не надала жодних доказів, які б спростовували факт отримання коштів чи факт виконання нею зобов`язань за Кредитним договором.
Таким чином, на думку суду, здійснивши платежі з метою погашення боргу по даному договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору, що, відповідно, свідчить про правомірність вимог позивача.
Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020.
Отже, суд вважає, що між сторонами був укладений електронний кредитний договір, відповідно до яких відповідач отримала грошові кошти під проценти, на умовах, вказаних в Кредитному договорі.
Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором і взяті на себе зобов`язання останньою не виконано, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернуто, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 договору № 183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року в електронній формі, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики в електронній формі, а також нарахований позивачем відповідно укладеного договору борг у сумі 17 004,00 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.
Будь-яких доказів щодо неотримання ОСОБА_1 коштів від позивача, не проведення нею операцій по спірному картковому рахунку, а також доказів щодо спростування даної заборгованості - матеріали справи не містять.
Отже, укладаючи Договір №183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року сторони погодили надання кредитних коштів та нарахування процентів за користування коштами.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 розуміла умови укладеного нею договору кредиту, надання їй у користування грошових коштів та нарахування процентів за користування коштами, що зобов`язувало останню належним чином виконувати обов`язки, щодо виконання умов договору про надання кредиту та повернення грошових коштів.
Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно в режимі реального часу, а Договір № 183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року та Паспорт споживчого кредиту, які включають тарифи були надані відповідачу в електронному форматі, тому суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена саме з правилами, які діяли на час підписання договору та відповідно до статтею 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.
Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 в розмірі 17 004,00 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8584,27,00 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 8 4149,73 грн.; 
Частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 
Позовні вимоги позивача задоволені судом повністю, а відтак з відповідача підлягає до стягнення судових збір в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 6, 509, 526, 610-612, 625, 627, 629, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 10, 13, 76, 78, 81, 141, 223, 229, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ) заборгованість за договором №183683-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2020 року в розмірі 17 004,00 грн. (сімнадцять тисяч чотири гривні 00 коп.), з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 8584,27,00 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 8 4149,73 грн.; 

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ) сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05.06.2026 року. 

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду        Н.В. Наумова