27.04.2026  	  	

Справа №607/19602/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
 
головуючої судді      Черніцької І.М.
за участю секретаря судового засідання    Кокітко І.В.

у судове засідання сторони не з`явилися 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Білецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,- 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 , Білецької сільської ради про визнання права власності на 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 та на 3/20 частки цього ж будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .
В обґрунтування вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті батька прийняв він та мати ОСОБА_4 . Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина належну їй частку у спірному житлового будинку. Спадщину після смерті матері прийняли він та її донька ОСОБА_2 . Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на наведене, просив, задовольнити позов.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у нотаріальної контори копії спадкових справ після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
14 жовтня 2025 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , Білецької сільської ради про визнання за нею права власності на 3/20 частин спірного житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки такі позови є взаємопов`язаними, спільний їх розгляд є доцільним. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Зустрічні позовні вимоги визнають.
Представник Білецької сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Первісні позовні вимоги визнає та підтримує зустрічний позов.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.12.1962 року.
ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 травня 1970 року та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 05.06.1971 року.
Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 05 вересня 1990 року встановлено, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 .
Згідно довідок Білецької сільської ради з № 121 від 19.05.2025 року та за №204 від 19.06.2024 року встановлено, що будинковолодіння в АДРЕСА_1 рахується як двір колгоспника, членами якого станом на 01.07.1990 року та 15 квітня 1991 року були:  ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 -дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_6 - невістка, ОСОБА_7 - внук.
З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №436 від 16 травня 2024 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 .
Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за № 485 від 16.05.2024 встановлено, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок видане Тернопільською районною радою 05.09.1990 року та записано 05.09.1990 в реєстрову книгу №1 за реєстром №39.
Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членом якого були ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 -дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_6 - невістка, ОСОБА_7 - внук.
Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 належало по 1/5 частці житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 18.06.2024 року.
Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на належну йому 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_2 .
Як вбачається з довідки Білецької сільської ради №297 від 12.11.2024 року, на день смерті ОСОБА_3 в житловому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані син ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_6 та внук ОСОБА_7 
06 серпня 2025 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №190/2025 року після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку спірного житлового будинку.
Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру за № 82112232 від 06.08.2025 року встановлено, що заповіти, спадкові договори щодо ОСОБА_8 відсутні.
Таким чином, встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, є дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 .
Інших спадкоємців за законом та за заповітом судом не встановлено.
Відтак, кожен з них успадкував по 1/10 частки спірного будинковолодіння (1/5/2).
Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 06 серпня 2025 року за №1227/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на належну йому частку будинковолодіння у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 08.04.2002 року.
Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належні їй 3/10 частки спірного житлового будинку (1/5 яка належала її як частка колишнього колгоспного двору та 1/10 частка, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 ).
Як вбачається з довідки Білецької сільської ради №409 від 21.08.2014 року, на день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку разом з нею проживали та були зареєстровані син ОСОБА_6 , невістка ОСОБА_6 та внук ОСОБА_7 
26 серпня 2014 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №417 -2014 року після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини.
Окрім того, у даній заяві ОСОБА_1 надав згоду про включення до кола спадкоємців ОСОБА_2 та подання нею заяви про прийняття спадщини.
26 серпня 2014 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 . 
ОСОБА_2 та ОСОБА_9 частково оформили спадкові права після смерті ОСОБА_4 отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.
Таким чином, встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , які прийняли спадщину є діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Інших спадкоємців за законом та за заповітом судом не встановлено.
Відтак, кожен з них успадкував по 3/20 частки спірного будинковолодіння (3/10/2).
Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 23 грудня 2025 року за №2465/01-31, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері належну їй частку будинковолодіння у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що первісні та зустрічні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1  значиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 -дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_6 - невістка, ОСОБА_7 - внук.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Таким чином, кожному члену колгоспного двору  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 належало по 1/5 частці спірного будинковолодіння.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. 
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.
Враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Згідно з вимогами ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 
В силу вимог ч. 1 ст. 550 ЦК строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після 
закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при 
наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли 
спадщину.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що після смерті ОСОБА_3 спадщину у встановленому законом порядку шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном прийняли дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 . Інші спадкоємці спадщини не приймали, заповіти не посвідчувались. Таким чином, кожен з них успадкував по 1/10 спірного житлового будинку (1/5/2).
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадщину прийняли син ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки на час смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований разом з ним. А також останній надав згоду на прийняття спадщини донькою ОСОБА_2 , яка 26 серпня 2014 року подала заяву про прийняття спадщини. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частково оформили спадкові права після смерті матері отримавши свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку.
Інші спадкоємці спадщини не приймали.
Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті матері успадкували належні їй 3/10 (1/5+1/10) частки будинковолодіння в рівних частках.
Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивачі не можуть, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.
Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.
Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 та за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 3/20 частки цього ж будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Білецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/20 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач, відповідач за зустрічним позовом: 
ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 . 
Відповідачі, позивачі за зустрічним позовом: 
ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 . 
Білецька сільська рада, вул. Молодіжна,19 с. Біла Тернопільського району Тернопільської області ; код ЄДРПОУ 14029160 .
Повне судове рішення складено 07 травня 2026 року.

Головуюча суддя       І.М. Черніцька