П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/33314/24	
Суддя першої інстанції -Андрухів В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі №420/33314/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 04 грудня 2018 року по 29 січня 2020 року; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04 грудня 2018 року по 29 січня 2020 року з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України на 17 липня 2003 року №1078. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року позовні вимоги задоволені. 
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі №420/33314/24. 
В апеляційній скарзі представник ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначив, що виплата індексації грошового забезпечення за період з 04 грудня 2018 року по 29 січня 2020 року не проводилась, підстав для її нарахування і виплати за вказаний період немає. У зв`язку з тим, що нарахування не проводилось відповідно базовий місяць не застосовувався. 
Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 
18 березня 2026 року недоліки усунуто. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2026 року відкрите апеляційне провадження. 
08 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
29 квітня 2026 року справа призначена до судового розгляду в порядку письмового провадження. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов. 
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з грудня 2018 року по серпень 2022 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ ЗСУ, що підтверджується довідкою Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 23 серпня 2024 року №324/5/271. 
Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) від 09 серпня 2022 року №322 капітана ОСОБА_1 , начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_5 , увільнено з займаної посади та призначено офіцером відділення планування вогневого ураження управління планування застосування військ штабу управління. 
ОСОБА_1 через представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким виплачувалося позивачу грошове забезпечення, із запитом щодо отримання інформації про грошове забезпечення. 
Листом від 10 вересня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надано довідку про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 . 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Спеціальний закон, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі це Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
В силу статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України (далі - Закон №1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). 
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників (далі - Порядок №1078).
Відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.
У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Відповідно до абзацу 6 п. 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Тобто, з абзацу 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 вбачається, що у випадку, якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця (різниця між доходами до та після підвищення) є більшим, ніж розмір індексації в місяці підвищення, то індексація в цьому випадку дорівнює 0.
Якщо розмір підвищення доходу є меншим, ніж розмір індексації в місяці підвищення, то індексація в цьому випадку розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Таким чином, Порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Так, для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд враховує спосіб, застосований Верховним Судом у справі № 400/3826/21, та зазначає, що необхідно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Колегія суддів встановила, що грошовий дохід позивача внаслідок підвищення доходу через підвищення посадових окладів збільшився 982,10 грн у березні 2018 року (11811,91 грн) порівняно з лютим 2018 року (10829,81 грн).
Величина приросту індексу споживчих цін складає 253,3%. Прожитковий мінімум у березні 2018 року – 1762 грн. Сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.
1762,00 грн * 253, 30 % = 4463,15 грн.
Колегія суддів зазначає, що оскільки у березні 2018 року сума, на яку збільшилось грошове забезпечення позивача у березні 2018 року з урахуванням сталих складових порівняно з лютим 2018 року є меншою, ніж 4463,15 грн, ОСОБА_1 має право на отримання індексації-різниці у розмірі 3481,05 грн (4463,15 грн - 982,10 грн) на місяць.
Виходячи з цієї суми щомісячної «індексації-різниці», загальна сума індексації за період з 04 грудня 2018 року до 29 січня 2020 року (період 13 місяців 25 дні) становить:
3481,05 грн * 13 місяців = 45253,65 грн.
3481,05 грн / 30 днів * 25 днів = 2900,88 грн.
45253,65 грн + 2900,88 грн = 48154,53 грн.
Отже, позивач мав право на отримання у спірний період з 04 грудня 2018 року до 29 січня 2020 року індексації-різниці у фіксованій сумі 3481,05 грн щомісячно, а всього за вказаний період у розмірі 48154,53 грн.
Оскільки суд першої інстанції не визначив суму індексації-різниці, яка підлягає до виплати позивачу, то колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити шляхом доповнення його в цій частині.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 242-244, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Абзац третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року змінити та доповнити, виклавши його наступним чином:
"Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04 грудня 2018 року по 29 січня 2020 року у загальному розмірі 48154,53 грн, з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України на 17 липня 2003 року №1078".
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв