КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 752/8612/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9880/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Плахотнюк К.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд в складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В., 
секретар Можарівська М.І.,
за участю:
третьої особи ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2026 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі за позовом Окружного адміністративного суду м. Києва до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа № 752/812/24 за позовом Окружного адміністративного суду міста Києва до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
За результатами розгляду справи рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.07.2024, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного суду від 04.03.2025, позовну заяву Окружного адміністративного суду м. Києва залишено без задоволення.
У касаційному порядку означені судові рішення учасниками справи не оскаржувалися.
30.07.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.07.2024 у цивільній справі за позовом Окружного адміністративного суду м. Києва до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Заяву обґрунтовано тим, що постановою Верховного Суду від 02.10.2024 у цивільній справі № 754/10731/23 було скасовано рішення Деснянського районного м. Києва від 30.11.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 29.02.2024 у справі про захист порушених житлових прав, провадження у справі закрито та роз`яснено позивачу, що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Заявник вказував, що вищезазначена постанова Верховного Суду від 02.10.2024 винесена у цивільній справі з аналогічними правовідносинами, що і у справі № 752/8612/24, та створює нововиявлені обставини для звернення з відповідною заявою до Голосіївського районного суду м. Києва про скасування рішення суду першої інстанції від 12.07.2024 у справі №752/8612/24 із закриттям провадження у справі.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено (а.с. 121-123).
В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить:
- скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2024 та постанову Київського апеляційного суду від 04.03.2025;
- постановити ухвалу про передачу справи № 752/8612/24 до Київського окружного адміністративного суду.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова Верховного Суду від 02.10.2024 винесена у цивільній справі з аналогічними правовідносинами, що і у справі № 752/8612/24, та створює нововиявлені обставини для звернення з відповідною заявою до Голосіївського районного суду м. Києва про скасування рішення суду першої інстанції від 12.07.2024 у справі №752/8612/24 із закриттям провадження у справі.
Третя особа у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Інші учасники справи не з`явилися, повідомлялися належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа № 752/812/24 за позовом Окружного адміністративного суду міста Києва до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
За результатами розгляду справи рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.07.2024, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного суду від 04.03.2025, позовну заяву Окружного адміністративного суду м. Києва залишено без задоволення.
Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заявник, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 754/10731/23 з аналогічними до даної справи правовідносинами, спір про захист житлових прав віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Так, у відповідності до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Як передбачено ч.2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Водночас, згідно п.1 ч.4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.
Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови», процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 26.12.2022 у справі № 460/801/20, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Згідно вимог ч.3 ст. 365 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставини та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в абз. 4 п. 3, абз. 4 п. 4 постанови № 4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини мають підтверджуватись фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Також, у відповідності з п. 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції та наведені заявником підстави для його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2024, не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки він не є новим доказом чи фактом, який існував на момент ухвалення рішення та не був і не міг бути відомий заявнику.
Разом з тим, нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Зазначені заявником обставини, за яких він просить переглянути рішення суду, не є обставинами, в розумінні ст. 423 ЦПК України, які можуть бути підставою для перегляду зазначеного судового рішення, 
Також, слід зауважити, що відповідно до ч. 4 т. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).
Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.
Суд враховує, що принцип правової (юридичної) визначеності визнається одним із елементів належної судової процедури у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав важливість забезпечення принципу юридичної визначеності як елементу верховенства права, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасованим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95).
Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пункти 51-52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява №52854/99; ухвала Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; пункти 42-44 рішення Європейського суду з прав людини від 9 червня 2011 року, заява № 4994/04 у справі «Желтяков проти України»).
Разом з тим, формулювання заявником підстав для звернення до суду у порядку ст. 423 ЦПК Українисуперечить законодавчому визначенню та тлумаченню поняття «нововиявлені обставини», яке полягає у тому, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Таким чином, встановивши, щодо наведена заявником обставина не є нововиявленою у розумінні ст. 423 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.07.2024.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Посилання у скарзі на повноваження суду апеляційної інстанції щодо обов`язкової підстави для скасування рішення, не можуть братися до уваги, оскільки судове рішення вже переглянуто судом апеляційної інстанції і залишено без змін, а в касаційному порядку рішення у справі не оскаржено. Наразі ж судом апеляційної інстанції переглядається ухвала суду про відмову в перегляді рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2026 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі за позовом Окружного адміністративного суду м. Києва до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, тертя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 29 червня 2026 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва 

О.В. Кафідова