Справа № 541/1393/26
Номер провадження 2-а/541/34/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
24 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вірченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.,
позивача      ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Паламара Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ГУНП в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. 25 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6905923, згідно якої позивач допустив порушення п.п. 2.1.а, 9.8.а ПДР України, та прийнято рішення про накладення штрафу на підставі ст. 36 КУпАП за ч. 2 ст. 122 КУпАП в сумі 510 грн. Позивач вважає, що вказану постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, постанова не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає скасуванню, оскільки він не порушував ПДР України, тому зупинка його транспортного засобу була незаконною. На його вимогу працівникам поліції пред`явити документи, що посвідчують їх повноваження на зупинку транспортного засобу, позивач отримав відмову, в свою чергу він не виконав їх вимогу, не надав для огляду їм свої документи. Крім того, працівниками поліції не було роз`яснено його права, не було попереджено про відеофіксацію розмови. Постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 отримав поштою, рекомендованим листом. Просив оскаржувану постанову визнати протиправною та скасувати.
Представник ГУНП у Полтавській області надав відзив, в якому заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. 25 березня 2026 року о 17 год 44 хв. на автомобільній дорозі Миргород-Хорол позивач керував транспортним засобом Geely FE-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар за межами населеного пункту, а також не пред’явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а та п. 9.8.а ПДР. Зазначене в постанові правопорушення зафіксоване на відеореєстратор службового автомобіля, нагрудну бодікамеру. Позивачу було запропоновано переглянути відеодокази щодо вчинення ним адміністративного правопорушення із мобільного пристрою, на який було завантажено відеозаписи з бодікамери, оскільки у працівників поліції відсутня технічна можливість пред’явити відеодокази з планшетного пристрою. Однак, останній відмовився переглядати відео з мобільного пристрою, просив надати лише з планшетного пристрою. На його думку факт вчинення правопорушень є доведеним, немає жодних підстав для скасування постанови. Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові (а.с. 51-57).
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Зазначив, що в оскаржуваній постанові від 25 березня 2026 року неправильно зазначений час начебто вчиненого ним правопорушення, а саме - 17 год 44 хв., хоча його було зупинено о 15 год 30 хв, цей час правильно зазначений на відеозаписі з бодікамери поліцейського. 
В судовому засіданні представник ГУНП у Полтавській області заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. Зазначене в постанові правопорушення зафіксоване на бодікамеру, відеореєстратор. В постанові час вчинення правопорушення ОСОБА_1 зазначено помилково 25 березня 2026 року о 17:44:14, хоча, як вбачається із відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, зупинка транспортного засобу відбулася о 15 год 30 хв. Помилка сама по собі не спростовує факту вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення. Зазначена розбіжність стосується лише фіксації часу окремих процесуальних дій та не впливає на встановлені обставини правопорушення, підтверджені іншими доказами у справі. Позивач не заперечує факту керування транспортним засобом у зазначений день, а наведені ним доводи не свідчать про відсутність події чи складу адміністративного правопорушення. Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові (а.с. 51-57).
Представник Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судове засідання не з`явився, про день та час повідомлений належним чином.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.
Постановою від 25 березня 2026 року серії ЕНА № 6905923 ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, зафіксовані не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грнза порушення п. 2.1.а, п. 9.8.а ПДР за те, що ОСОБА_1 25 березня 2026 року о 17:44 на автомобільній дорозі Миргород-Хорол керував транспортним засобом Geely FE-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар за межами населеного пункту, а також не пред’явив інспектору посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. п. 2.1.а, п. 9.8.а ПДР (а.с. 14).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 995841, ОСОБА_1 25 березня 2026 року о 15 год 25 хв вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме - не виконав законну вимогу пред`явити документи, які посвідчують особу, його дії кваліфіковані за ст. 185 КУпАП (а.с. 3).
Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, в тому числі визначені ч. 2 ст. 122 Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як передбачає ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністрації, правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному закон порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність, адміністративного правопорушення, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції, порушення працівниками поліції порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та порушення права позивача на захист до суду не надав.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідачем суду було надано відеозапис з фіксацією керування позивачем транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар та непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії. Відеозапис оглянуто в судовому засіданні, на ньому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Geely FE-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту. При цьому, інспектором поліції роз`яснені позивачу його права, повідомлено, яке порушення ним допущено, запропоновано переглянути відеозапис правопорушення на мобільному пристрої, на що позивач категорично відмовився. Крім того, ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії.
В судовому засіданні інспектор Бельков В.В. пояснив, що за межами м. Миргорода, ближче до с. Гаркушинці рухався транспортний засіб без включеного світла фар, тому його було зупинено за порушення п. 9.8.а ПДР. Водію роз`яснено причину зупинки, запропоновано вийти з автомобіля, впевнитися у допущеному порушені. Водій не скористався пропозицією, з транспортного засобу вийшла пасажирка, яка побачила порушення і вказала на це водієві. ОСОБА_1 відмовився надати документи, що посвідчують його особу, документи на право керування транспортним засобом, оскільки вважав, що інспектор не пред`явив йому своє посвідчення. ОСОБА_1 був затриманий за ст. 185 КУпАП. Особу водія встановлено у приміщені Миргородського РВП, складено постанову про притягнення його за ч. 2 ст. 122, ст. 185 КУпАП України. ОСОБА_1 , пославшись на зайнятість, не захотів очікувати закінчення процедури складання постанови та її вручення, тому постанову направлено поштою. В оскаржуваній постанові помилково зазначено час адміністративного правопорушення 17 год 44 хв., оскільки вона складалася в приміщенні Миргородського РВП, правильний час вказано на відеозаписі, який приєднано до матеріалів справи. 
Під час перегляду відеозапису, наданого відповідачем, у суду не винило сумніву, що позивач керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8.а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП; не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене; а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.
У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, а саме – порушення вимог п.п. 2.1.а, 9.8.а ПДР України, інспектор Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Бельков В.В. 25 березня 2026 року розглянув адміністративну справу за адресою: вул. Якова Усика, 34, м. Миргород, Полтавська область. Ним було прийнято рішення про винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн накладено на позивача в межах санкції статті, встановленої ч. 2 ст. 122 КУпАП.
З приводу доводів позивача, зазначених у позовній заяві щодо розбіжності у часі, вказаному в постанові серії ЕНА № 6905923 та фактичного часу руху позивача на транспортному засобі під час порушення ним Правил дорожнього руху України, суд зазначає наступне. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 грудня 2019 року по справі № 459/1801/17 зазначив, що аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних, в тому числі і неправильної дати складання постанови, не спростовує порушення позивачем вимог підпункту а пункту 14.6. розділу 14 Правил Дорожнього руху, та є опискою. Зазначена розбіжність стосується лише фіксації часу окремих процесуальних дій та не впливає на встановлені обставини правопорушення, підтверджені іншими доказами у справі. При цьому позивач не заперечує факту керування транспортним засобом у зазначений день, а наведені ним доводи не свідчать про відсутність події чи складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.
Судом встановлено, що відповідачем надані беззаперечні докази, які підтвердили правомірність його дій, а також факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а саме – надано відеозапис, на якому зафіксований факт порушення позивачем п.п. 2.1.а, 9.8.а ПДР. Оскаржувана постанова містить інформацію про відеофіксацію правопорушення, в п. 7 вказаної постанови зазначено, що до неї додається відео з нагрудної бодікамери 907956, з відеореєстратора службового автомобіля Рено 1660, яке було надано суду. 
Думка позивача, що при винесенні оскаржуваної постанови порушено порядок розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, порушені його права, передбачені законом, спростовується відеозаписом, на якому зафіксовано роз`яснення інспектором прав позивача, передбачених положенням КУпАП. 
На підставі вищезазначеного, судом встановлено, що в діях позивача є порушення п.п. 2.1.а, 9.8.а ПДР та наявні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 25 березня 2026 року серії ЕНА № 6905923 є законною, обґрунтованою, винесеною інспектором Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області у межах своїх повноважень, з дотриманням вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, а тому постанову необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд 

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя:	  	О. М. Вірченко